ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/803/25(569/8121/26) 

Господарський суд Рівненської області у складі судді Пашкевич І.О., за участю секретаря судового засідання Ярощук О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу
за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» (вул. Академіка Шалімова, 48, офіс 214, Київ 61, 03061, код ЄДРПОУ 41803222)
до відповідача  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 )
про стягнення 18 000 грн 00 коп.

у межах справи за заявою  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про неплатоспроможність

у судове засідання сторони не з`явились
ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2026 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла на розгляд позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» до ОСОБА_1 про стягнення 18 000 грн 00 коп.
Ухвалою Рівненського міського суду від 06.04.2026 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №569/8121/26 з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою від 12.05.2026 постановлено матеріали цивільної справи №569/8121/26 передати на розгляд за підсудністю до Господарського суду Рівненської області, в провадженні якого перебуває господарська справа №918/803/25, відносно ОСОБА_1 про неплатоспроможність.
02 червня 2026 року від Рівненського міського суду Рівненської області до Господарського суду Рівненської області надійшли матеріали справи №569/8121/26.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.06.2026 дану справу передано на розгляд судді Пашкевич І.О. у провадженні якої перебуває справа № 918/803/25 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність та присвоєно номер № 918/803/25(569/8121/26).
Статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник. 
Зокрема, абзацом 1 частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Отже, за умови відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без відкриття нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу України з процедур банкрутства, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про неплатоспроможність задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.
26 серпня 2025 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі неплатоспроможність.
Ухвалою від 18.09.2025 відкрито провадження у справі № 918/803/25 про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 . Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 120 днів. Призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Шендеру Олену Миколаївну. Заборонено ОСОБА_1 відчужувати майно. Строк виконання всіх грошових зобов`язань ОСОБА_1 вважається таким, що настав 18.09.2025.
Ухвалою від 27.01.2026 клопотання керуючого реструктуризацією Шендери Олени Миколаївни про затвердження плану реструктуризації вих. № 02-01/918/803/25-1 від 26.01.2026 - задоволено. Затверджено план реструктуризації боргів боржника у справі № 918/803/25 про неплатоспроможність фізичної особи - ОСОБА_1 у редакції, схваленій рішенням зборів кредиторів боржника, оформленим протоколом № 3 від 26.01.2026. Постановлено, що з дня затвердження судом Плану реструктуризації боргів боржника вимоги, включені до такого плану, можуть бути задоволені лише у порядку і спосіб, визначені в Плані реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 . Припинено повноваження керуючого реструктуризацією Шендери Олени Миколаївни у справі № 918/803/25. Зобов`язано ОСОБА_1 не пізніше п`яти днів після закінчення строку виконання Плану реструктуризації боргів боржника, а також за наявності підстав для дострокового припинення процедури реструктуризації боргів - надати суду та кредиторам АТ "Акцент-Банк" , АТ КБ "ПриватБанк", ТОВ “АВЕНТУС УКРАЇНА”, АТ "УНІВЕРСАЛ Банк", ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛ.ЕН.ГРУП», АТ "ТАСКОМБАНК", включеним до плану реструктуризації боргів, Звіт про виконання плану реструктуризації боргів. До звіту про виконання плану реструктуризації боргів боржника додаються докази задоволення вимог кредитора згідно з таким планом.
Отже, враховуючи викладене, справа № 918/803/25(569/8121/26) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення 18 000 грн 00 коп. підлягає розгляду у межах справи № 918/803/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Ухвалою від 08.06.2026 прийнято справу № 918/803/25(569/8121/26) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення 18 000 грн 00 коп. до свого провадження в межах провадження у справі про неплатоспроможність № 918/803/25. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 09.07.2026.
09 липня 2026 року судом встановлено, що позивач та відповідач не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання.
Позивач про час дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином шляхом доставлення ухвали від 08.06.2026 до його електронного кабінету та до електронного кабінету його представника Кравченко Олексія Юрійовича у підсистемі Електронний суд ЄСІТС 08.06.2026 після 17:00 год.
Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, серед іншого, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Відповідно до абз 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Відтак позивач є таким, що отримав ухвалу від 08.06.2026 - 09.06.2026. в розумінні норм ГПК України. Відповідач причини неявки суд не повідомив.
В той же час у п. 4 прохальної частини позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» просило суд позовну заяву розглядати за відсутні його представника. Згідно з ч. 3 ст. 196 ГПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
У відповідача відсутній електронний кабінету підсистемі Електронний суд ЄСІТС, відтак суд здійснив направлення ухвали від 08.06.2026 на адресу місця реєстрації ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) (трек-номер відправлення - R067203100202).
Ухвала від 08.06.2026 повернулася до суду за зворотньою адресою із зазначенням причин повернення: Одержувач відсутній за вказаною адресою. 33019 м. Рівне Україна. 23.06.2026.
Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.
Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Зважаючи на викладене, оскільки судом встановлено, що причиною невручення конверту з ухвалою від 08.06.2026 для відповідача є відсутність вказаної особи за адресою місця знаходження, відтак суд дійшов висновку, що в розумінні вимог ГПК України вказана ухвала вважається врученою відповідачу 23.06.2026 належним чином.
Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Окрім того, інформація щодо слухання судом справ є публічною і розміщується на офіційному веб-сайті суду в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність в учасників можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.
Зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою та з огляду на наявність вказаної заяви позивача, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання з розгляду справи по суті без участі представників позивача та відповідача.
Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, ухвалою від 08.06.2026 серед іншого, запропоновано відповідачу у строк протягом 15-ти днів з дня отримання даної ухвали подати до суду відзив з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України; у строк протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати до суду заперечення на відповідь на відзив з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України;
Враховуючи, що відповідач отримав ухвалу від 08.06.2026 - 23.06.2026, то строк на подання відзиву тривав до 08.07.2026 включно та наразі сплинув.
Відповідач не скористався процесуальним правом на подання відзиву у справі.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 9 ст. 165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.
Дослідивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.04.2025 року між ТОВ «ГРОШІ 247» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 19266 в електронній формі. Договір укладено відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом акцепту оферти із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до письмової форми правочину. На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу кредитні кошти у розмірі 6 000,00 грн на зазначену ним банківську платіжну картку. Отримавши кредитні кошти, відповідач свої зобов`язання щодо їх повернення та сплати належних платежів у визначений договором строк не виконав, унаслідок чого допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Станом на 17.03.2026 заборгованість відповідача за Договором про споживчий кредит становить 18 000,00 грн, з яких: 6 000,00 грн - основна сума боргу та 12 000,00 грн - проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами, нараховані відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та умов договору.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» (далі -позикодавець) є фінансовою установою, з правом надання послуги - факторингу, надання коштів та банківських металів у кредит (відповідно до змін, зареєстрованих Національним банком України в реєстрі фінансових установ від 15.03.2024).
05 квітня 2025 року між позивачем та ОСОБА_1 (далі - позичальник) було укладено Договір про споживчий кредит № 19266 в електронній формі (далі - Договір про споживчий кредит).
Згідно з п. 2.8. Договору про споживчий кредит позика надається на споживчі цілі.
За умовами п. 2.1. укладеного між позивачем та відповідачем Договору про споживчий кредит, Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 6 000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а споживач зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом.
Пунктом 2.5. Договору про споживчий кредит встановлено, що позика надається строком на 29 днів, який починається з 05.04.2025. Кредит має бути повернуто до 04.05.2025.
Згідно з п. 2.5.1. Договору протягом строку дії Кредиту, встановленого пунктом 2.3. Договору, розмір основних процентів складає:
- 1.0% від суми Кредиту, але не менше ніж гривень копійок за перший день користування Кредитом;
- 1.0% від суми Кредиту, щоденно, за кожен день користування Кредитом, починаючи з першого дня в межах строку Кредиту, зазначеного в пункті 2.3 цього Договору. При цьому, нарахування, процентів проводиться в момент Споживачем коштів на погашення Кредиту та належних на дату платежів.
Згідно з п. 2.5.2. Договору про споживчий кредит у разі якщо споживач не повернув кредит у строк, встановлений п. 2.3. Договору нарахування процентів, встановлених п. 2.5. Договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та до дня повного погашення заборгованості, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами, в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (порушення грошового зобов`язання). При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення
Позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів.
Відповідно до п. 2.2. про споживчий кредит Кредит надається споживачу виключно за допомогою Веб-сайту Кредитодавця (https://groshi247.com/) за умови ідентифікації Споживача одноразовим ідентифікатором з (дата укладення), шляхом, безготівкового перерахунку на номер особистого електронного платіжного, засобу Споживача 4028082003124318.
Згідно п. 4.1, 4.2 Договору про споживчий кредит Заявник, що має намір отримати грошові кошти у позику, проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на Сайті Товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення Заявки на Сайті Товариства шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення.
Згідно п. 4.5 Договору про споживчий кредит Заявник, заповнюючи Заявку, надає свою безвідкличну згоду на передачу Товариству своїх персональних даних та їх обробку для проведення оцінки фінансового стану Заявника та його спроможність виконувати взяті на себе зобов`язання за Договором про споживчий кредит.
Згідно п. 4.8 Договору про споживчий кредит підтвердженням згоди Заявника на отримання позики є направлена на розгляд Товариством Заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки.
У разі отримання Договору позики засобами електронного зв`язку, Заявник укладає Договір позики з товариством в Особистому кабінеті.
Згідно п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) і може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею і 12 цього Закону.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання с використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
За приписами п.9 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних, даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до п.12 вказаної статті Закону одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Одноразовий, ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України)
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК України). Відповідно до ч. 2 вказаної статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначенні Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Частиною 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Пунктом 8.1 Договору позики встановлено, що невід`ємною частиною Договору є Правила.
Відповідно до п. 4.8 Правил підтвердженням згоди Заявника на отримання позики є направлена на розгляд Товариством Заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки.
Згідно п. 4.9 Правил дійсність банківської платіжної картки перевіряється за допомогою резервування довільної, заздалегідь невідомої Заявнику суми від 1 до 99 копійок та з послідуючим зазначенням у відповідному полі Особистого кабінету, Заявником точної суми, що була зарезервована. Точну, зарезервовану суму Заявник може дізнатися шляхом звернення у банк, який емітував платіжну картку. Заявнику пропонується звернутись у банк використавши засоби СМС-повідомлень, засоби телефонного зв`язку, тощо.
Відповідно до п. 4.10 Правил відповідність зазначеної суми, підтверджує належність рахунку для перерахування позики Заявнику, та підтверджує згоду Заявника на отримання позики.
Відповідно до п. 6.10-6.12 Правил Товариство надає позику в порядку, одночасного перерахування суми, зазначеної в Договорі про споживчий кредит на рахунок банківської платіжної картки зазначеної в Заявці.
Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання Договору про споживчий кредит.
Датою укладання Договору про споживчий кредит між Товариством i Позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок.
Судом із наявних матеріалів справи встановлено, що між сторонами було укладено договір шляхом обміну електронними повідомленнями із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після проходження відповідачем реєстрації в особистому кабінеті на веб-сайті позивача, заповнення заявки на отримання кредиту, підтвердження належності банківської платіжної картки та акцепту умов кредитування. Такий спосіб укладення договору відповідає вимогам статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», а відтак укладений між сторонами договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та є належною правовою підставою виникнення цивільних прав та обов`язків сторін.
Позивачем в порядку встановленому п. 2.2. Договору про споживчий кредит на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 6 000,00 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ «ПРОФІТГІД», номер платіжної інструкції 438111397, яке надає ТОВ «ГРОШІ 247» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів.
Із урахуванням викладеного суд доходить висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, які ґрунтуються на укладеному в електронній формі Договорі про споживчий кредит, відповідно до якого позивач виконав свій обов`язок щодо надання кредитних коштів, а відповідач набув обов`язку повернути отриману суму кредиту та сплатити проценти у порядку і строки, визначені договором.
Позивач вказує, що відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором про споживчий кредит зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. При цьому позивач заявляє, що відповідно п. 2.1, 2.5.1 Договору про споживчий кредит, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 17.03.2026 становить 18 000,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. - основний борг; 12 000,00 грн. відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Згідно частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Положеннями ст.ст. 610-612 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
У постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня, 2018 року у справі № 310/11534/13- та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У цих же постановах Велика Палата Верховного Суду зазначає, що права кредитора після закінчення строку кредитування підлягають захисту відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України, а саме: кредитор отримує право нараховувати відсотки річних від простроченої суми позики (кредиту).
Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання, грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як видно із умов Договору, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно, поверненню підлягає основна сума заборгованості, проценти за позикою (основні та додаткові), нараховані відповідно до пп. 2.1 та пл. 2.5.1 договорів за весь строк користування позиченими коштами, які за своєю суттю не є мірою цивільно правової відповідальності у вигляді неустойки (штрафу, пені) за порушення Виконання позичальником умов договору позики, а є нарахованими процентами у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
Судом встановлено, що позивач перерахував відповідачу кредитні кошти у розмірі 6 000,00 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Водночас відповідач доказів повернення отриманих коштів суду не надав. Оскільки факт отримання відповідачем кредитних коштів та факт невиконання ним обов`язку щодо їх повернення знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, вимоги позивача в частині стягнення основної суми заборгованості у розмірі 6 000,00 грн є обґрунтованими, відповідають положенням статей 525, 526, 530, 610, 612, 1049, 1054 ЦК України, а тому підлягають задоволенню.
Щодо стягнення 12 000 грн 00 коп. відсотків суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» нарахувало та заявило до стягнення із ОСОБА_1 12 000 грн 00 коп. відсотків за неправомірне користування чужими грошовими коштами в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України за період із 06.04.2025 по 17.03.2026 включно.
Відповідно до ст. 21 ч. 3 Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Суд звертає увагу, що проценти, нараховані за період з 06.04.2025 по 04.05.2025, не є процентами, передбаченими ч. 2 ст. 625 ЦК України. Вказаний період охоплює строк дії кредитного договору, протягом якого відповідач правомірно користувався наданими йому кредитними коштами. Отже, проценти за цей період є платою за користування кредитом, що підлягає сплаті на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України та п. 2.5.1 Договору про споживчий кредит.
Оскільки відповідач не повернув кредит, суд дійшов висновку, що нараховані позивачем проценти за період з 06.04.2025 по 04.05.2025 у розмірі 1 740 грн 00 коп. підлягають стягненню як проценти за користування кредитом відповідно до ст. 1048 ЦК України та умов Договору.
Натомість після закінчення встановленого договором строку кредитування, тобто з 05.05.2025, у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку щодо повернення кредиту, правовідносини сторін перейшли у площину відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Саме з цього моменту кредитор набув право на нарахування процентів, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, у розмірі погодженому сторонами у п. 2.5.2 Договору, а саме у розмірі процентної ставки, визначеної п. 2.5.1 Договору - 1 % від суми кредиту за кожен день прострочення.
Водночас суд враховує, що ухвалою від 18.09.2025 відкрито провадження у справі № 918/803/25 про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 . Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 120 днів. Строк виконання всіх грошових зобов`язань ОСОБА_1 вважається таким, що настав 18.09.2025.
Згідно з ч. 3 ст. 41 КУзПБ протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:
- забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника) або перебування майна боржника, яке є предметом забезпечення, на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах;
- забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;
- не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;
- зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;
- не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
Судом встановлено, що заявлені позивачем до стягнення проценти в порядку ст. 625 ЦК України обчислені за період з 05.05.2025 по 17.03.2026, тобто частково за період, протягом якого щодо відповідача діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів, запроваджений ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.09.2025 у справі № 918/803/25 про неплатоспроможність № 918/803/25.
Отже, нарахування позивачем процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами в порядку ст. 625 ЦК України за вказаний період із 18.09.2025 по 17.03.2026 у розмірі 2 100 грн 00 коп. суперечить вимогам Кодексу України з процедур банкрутства, а тому правові підстави для їх стягнення відсутні.
При цьому суд враховує, що в період із 05.05.2025 по 17.09.2025 розмір процентів за ч. 2 ст. 625 ЦК України становить 8 160 грн 00 коп. 
Проте, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Воєнний стан діяв, триває і не припиняв свою дію в період укладення Договору, тому відповідач як позичальник звільнений від обов`язку сплати процентів на підставі ст.625 ЦК України, оскільки такі нараховані під час дії воєнного стану.
З огляду на викладене, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення процентів за період з 06.04.2025 по 04.05.2025 (29 календарних днів із розрахунку 60 грн за 1 день) у розмірі 1 740 грн 00 коп.
У решті позовних вимог про стягнення 10 260 грн 00 коп. процентів суд відмовляє із вказаних вище підстав.
Розподіл судових витрат.
Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір за подання даного позову складає 2 662 грн 40 коп.
Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у належному розмірі, що підтверджується платіжною інструкцією 178 від 24.03.2026.
У листі Рівненського міського суду повідомлено, що судовий збір зараховано до державного бюджету. Вказане також підтверджується випискою про зарахування судового збору.
Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково, судовий збір у розмірі 1 144 грн 83 коп. покладається на відповідача (пропорційно задоволеним вимогам).
Решта судового збору у розмірі 1 517 грн 57 коп залишається за позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247».
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 196, 202, 233, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» до ОСОБА_1 про стягнення 18 000 грн 00 коп. у межах справи за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність задовольнити частково.
2. Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» (вул. Академіка Шалімова, 48, офіс 214, Київ 61, 03061, код ЄДРПОУ 41803222) 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп. основного боргу, 1 740 (одна тисяча сімсот сорок) грн 00 коп. процентів, 1 144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн 83 коп. судового збору.
3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
4. У решті позовних вимог про стягнення 10 260 грн 00 коп. процентів - відмовити.
5. Судовий збір у розмірі 1 517 грн 57 коп залишити за позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247».
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку визначеному ст. 257 ГПК України.
Повне рішення складене та підписане суддею "14" липня 2026 року.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О. Пашкевич