29.07.2026

Справа №639/4800/26
Провадження №1-кп/639/371/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2026 року м. Харків
Новобаварський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
захисника – ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 05.02.2026 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №12026130000000039 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецьк Луганської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, перебуваючого на посаді оператора БПЛА військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України, - 

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ч.1 ст.101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України (далі - Положення).
Особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до Положення спеціальні звання.
Першим днем проходження служби цивільного захисту вважається день прийняття громадянина на службу цивільного захисту, зарахування його в кадри ДСНС, присвоєння йому відповідного спеціального звання та призначення на посаду в апарат ДСНС, її територіальні органи, підрозділи Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (аварійно-рятувальні формування центрального підпорядкування, аварійно-рятувальні формування спеціального призначення, спеціальні авіаційні, морські та інші формування, державні пожежно-рятувальні підрозділи (частини), навчальні центри, формування та підрозділи забезпечення), заклади освіти цивільного захисту, наукові установи та інші підрозділи, в яких особи рядового і начальницького складу проходять службу цивільного захисту (далі - органи і підрозділи цивільного захисту).
Наказом Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (далі - ГУ ДСНС у Луганській області) від 11 березня 2025 року №84-НК, відповідно до пунктів 60, 61, 63 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593, підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_5 , колишнього начальника 1 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС у Луганській області, за його згодою призначено заступником начальника загону з реагування на надзвичайні ситуації 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Луганській області з 12 березня 2025 року (далі - 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Луганській області).
19 травня 2025 року, між ДСНС та ОСОБА_5 укладено Контракт №33/25 про проходження служби цивільного захисту строком на 5 (п`ять) років.
Згідно з п. 1 укладеного контракту № №33/25 про проходження служби цивільного захисту ОСОБА_5 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового та начальницького складу, і добровільно взяв на себе зобов`язання додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно виконувати вимоги Присяги служби цивільного захисту, статутів, наказів та розпоряджень керівників (начальників), свої службові обов`язки, підвищувати свою професійну майстерність, досягати позитивних результатів з фізичної підготовки. 
Таким чином, ОСОБА_5 , займаючи на час вчинення кримінального правопорушення зазначену вище посаду, являвся працівником Державної служби України з надзвичайних ситуацій, мав відповідні права та виконував обов`язки, визначені у Положенні про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року за №1052. 
ГУ ДСНС у Луганській області відповідно до наказу ДСНС від 31.01.2024 №HC-113 "Про деякі питання організації діяльності ГУ ДСНС України у Луганській області" для особового складу 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС у Луганській області визначене тимчасове місцезнаходження на території Національного університету цивільного захисту України за адресою: м. Харків, вул. Баварська, буд. 7.
Відповідно до ч.3 ст.11 Кодексу цивільного захисту України в особливий період єдина державна система цивільного захисту функціонує відповідно до цього Кодексу та з урахуванням особливостей, що визначаються згідно з вимогами законів України "Про правовий режим воєнного стану", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також інших нормативно-правових актів.
Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому продовжено.
Також пунктом 5 Указу Президента №64/2022 від 24.02.2022 Державній службі України з надзвичайних ситуацій невідкладно разом з обласними, Київською міською державними адміністраціями, іншими державними органами, установами, підприємствами, організаціями всіх форм власності наказано привести єдину державну систему цивільного захисту, її функціональні та територіальні підсистеми у готовність до виконання завдань за призначенням в особливий період.
Отже, станом на теперішній час на території України оголошено особливий період, пов`язаний з оголошенням воєнного стану.
Згідно п. 31 Положення особи рядового і начальницького складу зобов`язані, зокрема чесно і сумлінно додержуватися Присяги служби цивільного захисту, виконувати закони України; добросовісно і в повному обсязі виконувати покладені на них згідно із займаною посадою службові обов`язки; проходити службу цивільного захисту в тих органах і підрозділах цивільного захисту і в тих місцях, де це викликано інтересами служби; додержуватися норм професійної та службової етики; виявляти повагу до колег по службі, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;сприяти підтриманню порядку і дисципліни; звертатись із службових питань до свого безпосереднього керівника (начальника) і з його дозволу - до старшого прямого керівника (начальника), з особистих питань - до свого безпосереднього керівника (начальника), а у разі, коли він нездатний їх вирішити, - до старшого прямого керівника (начальника); доповідати своєму безпосередньому керівникові (начальникові) про події та обставини, що стосуються виконання службових обов`язків, а також про зроблені їм іншими керівниками (начальниками) зауваження; повідомляти безпосередньому керівникові (начальникові) про місце свого перебування під час відпустки та у разі відсутності на службі з інших поважних причин (перебування на лікарняному тощо).
Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до п.13 Положення особи рядового і начальницького складу вважаються такими, що виконують обов`язки служби цивільного захисту:
1) на території органу і підрозділу цивільного захисту або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком дня (розкладом занять);
2) під час прямування на службу або із служби, службових поїздок, повернення до місця служби;
3) під час перебування поза місцем розташування органу і підрозділу цивільного захисту, якщо під час такого перебування вони виконують свої обов`язки або направлені за наказом відповідного керівника (начальника).
Однак, підполковник служби цивільного захисту ОСОБА_5 , під час проходження служби цивільного захисту в ГУ ДСНС у Луганській області,  19.01.2026 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах особливого періоду, пов`язаного з оголошенням воєнного стану, без дозволу безпосереднього керівника та без поважних причин ухилився від проходження служби цивільного захисту.
Реалізуючи свій злочинний умисел, підполковник служби цивільного захисту ОСОБА_5 19.01.2026, всупереч вимогам вище вказаних нормативно-правових актів, діючи умисно, без відповідних дозволів керівництва, за відсутності законних підстав та поважних причин, достовірно знаючи про те, що в Україні діє особливий період, з метою ухилитися від проходження служби цивільного захисту з мотивів небажання переносити труднощі такої служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, достеменно знаючи про необхідність продовжувати несення служби та виконувати обов`язки служби з цивільного захисту згідно із займаною посадою, 19.01.2026 на службу не вийшов, тим самим ухилившись від проходження служби цивільного захисту, в умовах особливого періоду, пов`язаного із введенням на всій території України правового режиму воєнного стану, незаконно перебуваючи поза межами 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Луганській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Баварська, буд. 7.
Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 в період з 19.01.2026 по 26.01.2026 (момент виключення із списків особового складу ГУ ДСНС України у Луганській області), в умовах особливого періоду, пов`язаного з воєнним станом, незаконно перебував поза межами місця несення служби, а саме 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Луганській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Баварська, буд. 7 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків служби з цивільного захисту та без поважних причин. 
За час відсутності на службі ОСОБА_5 обов`язки зі служби цивільного захисту за посадою не виконував, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до служби цивільного захисту, про вчинене ним ухилення служби цивільного захисту та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується в ухиленні від проходження служби цивільного захисту в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України.

27.07.2026 року між прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 12026130000000039 від 05.02.2026, та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку, в присутності захисника – адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості, яка погоджена першим заступником керівника Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 .
Вказана угода про визнання винуватості надійшла до суду 27 липня 2026 року.
В угоді про визнання винуватості зазначено, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336-1 КК України, згідно із ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину. Шкода нематеріального характеру від даного правопорушення, завдана лише державним та суспільним інтересам, потерпілих у даному кримінальному проваджені немає. Матеріальна шкода злочином не заподіяна.
Сторони дійшли згоди про те, що обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду повністю визнає свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ст. 336-1 КК України.
Крім того, сторони вважають, що для укладення цієї угоди істотне значення мають обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання: щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину. Відсутність обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання. 
Визначаючи покарання для обвинуваченого при укладенні угоди, сторони дійшли певних домовленостей.
Так, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ст. 336-1 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, із застосуванням вимог ст. 75 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 засвідчив в тексті угоди, що йому зрозумілі наслідки укладення цієї угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання умов угоди, передбачені ст. 476 КПК України, а також наслідки відмови від реалізації свого права (права обвинуваченої особи) на справедливий судовий розгляд, яке передбачено абз. 1, 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник – адвокат ОСОБА_4 просили суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості.
Вислухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали судової справи та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336-1 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , є нетяжким злочином.
Крім того, судом встановлено, що вказаним кримінальним правопорушенням збитки не заподіяні. Відповідно до змісту обвинувального акта, потерпілі у цьому кримінальному провадженні відсутні.
Вчиненим кримінальним правопорушенням шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.
Таким чином, у кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості відповідно до п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України та погоджується на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час судового засідання.
Обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, оскільки у ній зазначено її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для даного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю.
Наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною.
Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ст. 336-1 КК України як ухилення від проходження служби цивільного захисту в особливий період.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. 
Згідно ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, є військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуває на посаді оператора БПЛА військової частини НОМЕР_1 , де характеризується виключно з позитивної сторони, неодружений, немає будь-яких осіб на утриманні, на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, підтверджених тяжких захворювань та інвалідності немає, має постійне місце проживання та реєстрації.
Зі змісту ч. 5 ст. 65 КК України, суд при затвердженні вироком угоди про примирення або про визнання вини, призначає покарання узгоджене сторонами угоди. При цьому, вимоги ст. 50 КК України регламентують призначення покарання із урахуванням мети покарання як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню злочинів у майбутньому як засудженими, так і іншими особами.
З огляду на викладене, узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ст. 336-1 КК України, у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, із застосуванням вимог ст. 75 КК України.
Цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання суд не вбачає. У відповідності до ст.ст.96-1, 96-2 КК України спеціальна конфіскація до ОСОБА_5 не застосовується.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27.07.2026 року у кримінальному провадженні № 12026130000000039 від 05.02.2026 року, укладену між прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку, в присутності захисника – адвоката ОСОБА_4 .
ОСОБА_5  визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 336-1 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ч.1, ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_5 як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира військової частини НОМЕР_1 , у разі зміни місця служби - командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби - контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.
У разі звільнення з військової служби зобов`язати ОСОБА_5 згідно ч. 1 ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Суд роз`яснює, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новобаварський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя     ОСОБА_1