РІШЕННЯ
Іменем України

06 серпня 2026 року | м. Чернігів | справа № 927/468/26

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабуле Україна" б/н від 24.07.2026 про ухвалення додаткового рішення
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабуле Україна",
вул. Березинська, будинок 80, кімната 203, м. Дніпро, 49130, код ЄДРПОУ 39352004
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Носівка Агролідер",
вул. Іржавецький Шлях, будинок 1, м. Носівка, 17100, код ЄДРПОУ 44261768
Предмет спору: про стягнення 578 863,61 грн

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: не прибув;
від відповідача: не прибув;
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лабуле Україна" звернулось до суду через підсистему "Електронний суд" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Носівка Агролідер" про стягнення 578 863,61 грн, з яких: 362 015,19 грн основного боргу, 162 663,06 грн пені та 54 185,36 грн інфляційних втрат.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 22.07.2026 позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Носівка Агролідер" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабуле Україна" 362 015,19 грн основного боргу, 162 267,41 грн пені, 54 185,36 грн інфляційних втрат та 6941,37 грн судового збору; у решті позову відмовлено.
У позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу складає 40 000,00 грн. 
Станом на дату прийняття рішення у даній справі документів щодо витрат на професійну правничу допомогу позивачем не було надано, тому у рішенні питання щодо їх стягнення судом не вирішувалося.
24.07.2026 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій позивач зазначає, що сума витрат на професійну правничу допомогу становить 40 000,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. До заяви також додані докази, які підтверджують факт надання послуг, а саме: Договір про надання професійної правничої допомоги адвоката від 14.05.2026, Акт виконаних робіт (наданих послуг) із надання професійної правничої допомоги адвоката від 29.05.2026; ордер на надання правничої допомоги серія АР №1319743, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 001477 від 29.11.2017.
У своєму відзиві відповідач зазначив про реалізацію свого права після подання відповідних доказів позивачем на заявлення клопотання про зменшення його витрат на професійну правничу допомогу, проте станом на 03.08.2026 такого клопотання не подав.
За приписами ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. 
Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Оскільки відповідач станом на 03.08.2026 не подав клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, суд ухвалою суду від 03.08.2026 призначив судове засідання для ухвалення додаткового рішення на 06.08.2026 на 11:00; постановив відповідачу надати суду свої доводи або заперечення (у разі наявності) стосовно заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу до початку проведення судового засідання.
Ухвала суду від 03.08.2026 була доставлена учасникам справи в їх електронні кабінети в ЄСІТС 03.08.2026, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
У судове засідання 06.08.2026 учасники справи не прибули, про час та місце проведення судового засідання для ухвалення додаткового рішення повідомлені належним чином. Про поважні причини неявки учасники справи не повідомили.
Заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.
Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Розглянувши заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Згідно із ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
З огляду на викладене, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
Вимога щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (пункт 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19)).
У випадку розгляду справи у порядку спрощеного провадження, коли проведення судових дебатів процесуальним законом взагалі не передбачено, учасник справи має дотримуватися встановленого пунктом 2 частини восьмої статті 129 ГПК України п`ятиденного строку для подання заяви про розподіл судових витрат та доказів понесення таких витрат, а в разі його пропуску - належним чином обґрунтувати поважність причин (пункт 24 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 918/853/20).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. 
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу складає 40 000,00 грн. 
24.07.2026, тобто у встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України строк, позивач через підсистему «Електронний суд» подав до суду заяву про покладення судових витрат на професійну правничу допомогу на відповідача з відповідними доказами.
На підтвердження доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: Договір про надання професійної правничої допомоги адвоката від 14.05.2026; Акт виконаних робіт (наданих послуг) із надання професійної правничої допомоги адвоката від 29.05.2026; ордер на надання правничої допомоги серія АР №1319743 від 24.05.2026, виданий на ім?я адвоката Солодухіна Геннадія Йосиповича; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Солодухіним Г.Й. ЗП 001477 від 29.11.2017.
Відповідно до п. 1.1. Договору про надання професійної правничої допомоги адвоката від 14.05.2026 (далі - Договір),укладеному між Товариством о обмеженою відповідальністю «Лабуле Україна» (замовник) та Солодухіним Геннадієм Йосиповичем (адвокат) адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу адвоката в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами. 
Відповідно до п. 1.2. Договору адвокат надає замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього, зокрема, в господарських судах України усіх інстанцій, зокрема, у господарських справах; складає замовнику юридичні документи, що опосередковують його діяльність, а також процесуальні документи у судових справах; представляє замовника з усіма правами, які надано законом позивачу, у тому числі з правом пред`явлення позову; підписувати та подавати документи, зокрема заяви, клопотання; отримувати документи, а також їх копії; вчиняти інші дії в інтересах замовника не передбачених даним Договором; представляє інтереси замовника в судах, подавати заяви, клопотання, пояснення, докази та вчиняти інші дії щодо захисту прав та інтересів замовника.
Згідно із п. 3.1. Договору за правову допомогу, передбачену в п. 1.2. Договору замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі погодженому сторонами та визначеному у підписаних сторонами Актах виконаних робіт (наданих послуг), які є невід`ємними частинами цього Договору.
Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 2.1. Договору).
У п. 4.1. Договору сторони погодили, що розмір оплати послуг адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються у підписаних сторонами Актах виконаних робіт (наданих послуг), які є невід`ємними частинами цього Договору.
29.05.2026 сторонами підписано Акт виконаних робіт (наданих послуг) із надання професійної правничої допомоги адвоката від 29.05.2026, за яким адвокат підготував позовну заяву та усі необхідні додаткові матеріали для подачі до Господарського суду Чернігівської області позову про стягнення на користь замовника з Товариства з обмеженою відповідальністю "Носівка Агролідер" грошової заборгованості.
Вартість вищезгаданих робіт (наданих послуг) складає 40 000,00 гривень, без податку на додану вартість (ПДВ).
Детальний розрахунок виконаних робіт (наданих послуг) із надання професійної правничої допомоги адвокатом на користь замовника:
1) вивчення документів, що підтверджують вимоги замовника про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Носівка Агролідер" заборгованості за поставлений товар, інфляційних витрат, пені та судових витрат, узгоджена вартість 5 000,00 гривень за одну годину робіт (послуг), час виконання дві години, разом 10 000,00 гривень;
2) складання позовної заяви та підготовка інших необхідних матеріалів (додатків) для подачі до Господарського суду Чернігівської області позову про стягнення на користь замовника Товариства з обмеженою відповідальністю "Носівка Агролідер" заборгованості за поставлений товар, інфляційних витрат, пені та судових витрат, узгоджена вартість 10 000,00 гривень за одну годину робіт (послуг), час виконання три години, разом 30 000,00 гривень.
Таким чином загальна вартість робіт (наданих послуг) складає 40 000,00 гривень, без ПДВ.
У Акті зазначено, що виконані роботи (надані послуги) із надання професійної правничої допомоги адвоката надані належним чином та вчасно. Сторони не мають претензій одна до одної у зв`язку з їх змістом чи якістю. Строк оплати - впродовж трьох місяців з моменту складання цього Акту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 висловлено правову позицію, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.
Таким чином, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, який підтверджений належними доказами, становить 40 000,00 грн.
Відповідач у відзиві на позов заперечує проти стягнення з нього витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката та зазначає про те, що сам по собі орієнтовний розрахунок витрат не є доказом їх реальності, необхідності та співмірності. Крім того, у разі подання позивачем доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідач просить суд надати строк для подання заперечень щодо таких витрат та залишає за собою право заявити клопотання про їх зменшення.
Обґрунтованих заперечень щодо заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу або їх неспівмірність відносно складності справи, ціні позову, обсягу виконаних робіт, відповідач ані у 10-денний строк, наданий суду ч.3 ст. 244 ГПК України для ухвалення додаткового судового рішення з дня надходження відповідної заяви, ані до судового засідання 06.08.2026 суду не надав.
За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Відповідачі жодних обґрунтувань щодо недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, суду не надавали.
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21.
Велика Палата Верховного Суду в своїй ухвалі від 25 березня 2026 року у справі №372/6826/24 (якою було відмовлено у прийнятті на її розгляд цієї справи) зазначила, що висновки щодо порушеного правового питання, а саме щодо права суду з власної ініціативи зменшувати розмір витрат на правничу допомогу, вже викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21. Питання про відступ від наведених висновків раніше не вирішувалося, а також колегія суддів не порушує його в ухвалі про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
У постанові від 20 травня 2026 року у справі № 911/969/24 Велика Палата Верховного Суду в черговий раз виклала правові висновки щодо неможливості суду з власної ініціативи зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Стосовно застосування критеріїв співмірності згідно з частиною четвертою статті 126 ГПК України Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що за відсутності клопотання сторони про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат (додаткові постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19, від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19).
Тобто, на теперішній час існує сформована правова позиція щодо неможливості суду вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи без доведення стороною, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, неспівмірності таких витрат (чого у даній справі відповідачем зроблено не було), що у свою чергу має відповідати неодмінності дотримання принципу правової визначеності, який забезпечує стабільність правозастосування та сприяє довірі суспільства до судової влади. 
Водночас, за змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може покласти такі витрати повністю або частково на позивача (тобто у разі зловживання ним чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій саме позивача). При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. 
Також у постанові від 20 травня 2026 року у справі № 911/969/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу, зокрема, з урахуванням співвідношення суми судових витрат, заявленої до відшкодування, з їх розміром, заявленим у попередньому (орієнтовному) розрахунку, та випадків зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо.
Проте, суд не вбачає вини позивача у виникненні спору або зловживання ним чи її представником процесуальними правами під час розгляду справи, а суми судових витрат, заявленої до відшкодування, відповідає їх розміру, заявленому у попередньому (орієнтовному) розрахунку.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат на правничу допомогу повністю або частково за ініціативою суду. 
Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що позов у справі №927/468/26 задоволено судом частково, витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 39 972,66 грн.
Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабуле Україна" б/н від 24.07.2026 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Носівка Агролідер" (вул. Іржавецький Шлях, будинок 1, м. Носівка, 17100, код ЄДРПОУ 44261768) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабуле Україна" (вул. Березинська, будинок 80, кімната 203, м. Дніпро, 49130, код ЄДРПОУ 39352004; рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», ЄДРПОУ банку 14360570, МФО банку 305299) 39 972,66 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України. 

Повне рішення складено 10.08.2026. 

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/. 

Суддя В. В. Шморгун