ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2026 року
м. Київ

справа № 751/8865/13-ц
провадження № 61-10881св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В., 

учасники справи:
заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА»,
заінтересовані особи: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 березня 2023 року у складі судді Павлова В. Г. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 червня 2023 року у складі колегії суддів Євстафіїва О. К.,Скрипки А. А., Шарапової О. Л.,

у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» про заміну сторони у справі та видачу дубліката виконавчого листа.

Короткий зміст заявлених вимог 

У грудні 2022 року ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у справі та видачу дубліката виконавчого листа.

Заява обґрунтована тим, що Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 09 жовтня 2013 року видав виконавчий документ на виконання рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 09 серпня 2013 року у справі № 1168-5/176/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у сумі 236 379,47 грн та витрат по сплаті третейського збору у сумі 400,00 грн. 

29 березня 2016 року відкрите виконавче провадження № НОМЕР_4 з виконання виконавчого листа № 751/8865/13-ц, виданого 07 листопада 2013 року Новозаводським районним судом м. Чернігова на виконання згаданої ухвали. 21 червня 2018 року цей же суд постановив ухвалу, якою замінив стягувача АТ «Альфа-Банк» у виконавчому провадженні на його правонаступника -ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» за правом згаданої грошової вимоги до ОСОБА_1 

29 вересня 2020 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 Кременчуцьким районним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - Кременчуцький РВДВС) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. 

19 березня 2021 року ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» і ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА» уклали договір факторингу, за яким останнє набуло право вимоги від ОСОБА_1 . У зв`язку з цим виникла необхідність заміни сторони у виконавчому провадженні.

ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА» не отримувало виконавчого листа у справі. Згідно із даними автоматизованої системи виконавчих проваджень, немає відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» і останнє не передавало ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА» відповідні виконавчі документи. Крім того, згідно з листом АТ «Альфа-Банк», ці документи ним втрачено.

Оскільки державний виконавець 29 вересня 2020 року повернув виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» згаданої заборгованості, то строк його пред`явлення до виконання перервався та на час звернення до суду з цією заявою не сплинув.

Заявник просив суд:
- замінити стягувача у цивільній справі № 751/8865/13-ц з примусового виконання виконавчого листа з ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на його правонаступника ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА» у зв`язку з переходом до ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА» прав кредитора, відповідно до договору факторингу від 19 березня 2021 року; 
- видати дублікат виконавчих листів у цивільній справі № 751/8865/13-ц.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 17 березня 2023 року, яку Чернігівський апеляційний суд постановою від 05 червня 2023 року залишив без змін, заяву задовольнив.

Замінив стягувача у цивільній справі № 751/8865/13-ц з примусового виконання виконавчого листа з ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на його правонаступника ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА».

Видав дублікат виконавчого листа № 751/8865/13-ц, який видав Новозаводський районний суд м. Чернігова щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 236 379,47 грн для пред`явлення до виконання.

Ухвала місцевого суду, з якою погодився суд апеляційної інстанції, мотивована тим, що вимоги ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА» є доведеними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги 

У касаційній скарзі, поданій у липні 2023 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції 

Верховний Суд ухвалою від 17 серпня 2023 року відкрив касаційне провадження у справі, витребував її із Новозаводського районного суду м. Чернігова.

11 січня 2024 року справу передано колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

В касаційній скарзі скаржник посилається на частину другу статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 639/4836/17-ц та від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц.

У касаційній скарзі зазначається, що суди першої та апеляційної інстанцій не звернули увагу на те, що у ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА» відсутній дозвіл (ліцензія) на здійснення фінансових операцій, в тому числі й факторингу. 

ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА» не довело наявності у нього права вимоги.

Заборгованості за кредитним договором, про яку йдеться, на момент переходу права її вимоги до ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА» не існувало.

Відсутні підстави для видачі дубліката виконавчого листа, оскільки заявник не довів факт його втрати належними доказами.

Доводи інших учасників справи

У вересні 2023 року ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА» надіслало відзив на касаційну скаргу у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Фактичні обставини справи

Суд встановив, що відповідно до кредитного договору від 27 грудня 2007 року № 490054631, укладеного ЗАТ «Альфа-Банк» (кредитор) і ОСОБА_1 (позичальник), кредитор надав позичальнику 18 182,18 дол. США під 13 % річних до 27 грудня 2013 року для придбання згідно з договором купівлі-продажу, укладеним позичальником та ТОВ «Автомир-Кіровоград» від 26 грудня 2007 року № F0722/276, транспортного засобу - Ford Focus, 2007 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 та оплати страхової суми ВАТ «СК «Універсальна» за перший рік страхування транспортного засобу - 6 820,00 грн.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 09 серпня 2013 року у справі № 1168-5/176/13 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, яка виникла станом на 27 квітня 2013 року, у загальному розмірі 236 379,47 грн, а саме: відсотки - 57 420,19 грн, пеня - 178 959,28 грн, а також судові витрати у сумі 400,00 грн.

Згідно із довідкою ПАТ «Альфа-Банк» від 30 вересня 2010 року № 279-09.10, станом на дату її видачі заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк» за укладеним з ОСОБА_1 кредитним договором від 27 грудня 2007 року № 490054631 повністю погашена й відсутня в зв`язку з поверненням предмета застави - автомобіля марки Ford Focus 1.6, державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску - 2007, колір сірий, номер свідоцтва про реєстрацію в органах ДАІ - НОМЕР_2 , номер шасі, кузова - НОМЕР_3 .

На підставі ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня 2013 року ПАТ «Альфа-Банк» видано виконавчий лист згідно рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз», ухваленого 09 серпня 2013 року у цивільній справі № 1168-5/176/13 третейського суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором кредиту у сумі 236 379,47 грн та 400,00 грн судових витрат - витрат по сплаті третейського збору. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Постановою головного державного виконавця ВДВС по Кременчуцькому району Кременчуцького міськрайонного управління юстиції від 29 березня 2016 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 751/8865/13, виданого 07 листопада 2013 року Новозаводським районним судом м. Чернігова.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 червня 2018 року проведено заміну стягувача у виконавчому провадженні у справі № 751/8865/13-ц, а саме ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 27 грудня 2007 року № 490054631.

Постановою державного виконавця Кременчуцького РВДВС від 29 вересня 2020 року виконавчий лист № 751/8865/13-ц, виданий 07 листопада 2013 року, повернуто стягувачу.

19 березня 2021 року між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА» укладено договір факторингу, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором від 27 грудня 2007 року № 490054631 перейшло до ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА».

Згідно із листом АТ «Альфа-Банк» постановою Кременчуцького РВДВС від 29 вересня 2020 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 повернуто стягувачу (ПАТ «Альфа-Банк») виконавчий лист № 751/8865/13-ц, виданий 07 листопада 2013 року Новозаводським районним судом м. Чернігова.

Вишгородський районний суд Київської області рішенням від 12 липня 2022 року у справі № 363/2522/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив й визнав таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 24 березня 2021 року № 4042, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т. В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА» (у порядку правонаступництва) заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 із ЗАТ «Альфа-Банк» від 27 грудня 2007 року № 490054631 з усіма додатками та додатковими угодами у загальній сумі 1 089 871,06 грн.

Київський апеляційний суд постановою від 04 жовтня 2022 року у справі № 363/2522/21 апеляційну скаргу ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА» задовольнив частково, вказане рішення змінив: виклав мотивувальну його частину в редакції цієї постанови. У ній зазначено, що:
- із довідки ПАТ «Альфа-Банк» від 30 вересня 2010 року відомо, що станом на 30 вересня 2010 року заборгованість перед цим товариством за укладеним з ОСОБА_1 кредитним договором від 27 грудня 2007 року № 490054631 повністю погашена й відсутня у зв`язку з поверненням предмета застави, а згідно з довідкою АТ «Альфа-Банк» від 08 жовтня 2020 року, станом на цю дату заборгованість перед ним за укладеними з ОСОБА_1 кредитними договорами/рахунками відсутня; заборгованість за кредитним договором від 27 грудня 2007 року № 490054631 перед АТ «Альфа-Банк» відсутня у зв`язку з відступленням права вимоги за цим договором ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на підставі договору факторингу від 26 вересня 2016 року. Тобто інформація, зазначена у вказаних довідках, є суперечливою. Тож відсутні підстави вважати, що зазначена відповідачем заборгованість ОСОБА_1 є безспірною;
- вчиняючи спірний виконавчий напис, приватний нотаріус не врахував, що укладений між банком та позивачем кредитний договір не був посвідчений нотаріально. Тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника;
- колегія суддів відхилила посилання на те, що позивач не спростував суму заборгованості за кредитним договором та не надав доказів на підтвердження її погашення, оскільки позивач надав до суду довідку ПАТ «Альфа-Банк» від 30 вересня 2010 року, згідно з якою станом на цю дату заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк» за укладеним з ОСОБА_1 кредитним договором від 27 грудня 2007 року № 490054631 повністю погашена й відсутня у зв`язку з поверненням предмета застави;
- колегія суддів відхилила посилання на довідку АТ «Альфа-Банк» від 08 жовтня 2020 року, з якої вбачається, що заборгованість за кредитним договором від 27 грудня 2007 року № 490054631 у ОСОБА_1 перед банком відсутня у зв`язку з відступленням права вимоги ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на підставі договору факторингу від 26 вересня 2016 року, оскільки у справі наявна також довідка ПАТ «Альфа-Банк» від 30 вересня 2010 року, з якої вбачається, що станом на цю дату заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк» за укладеним з ОСОБА_1 кредитним договором від 27 грудня 2007 року № 490054631 повністю погашена й відсутня у зв`язку з поверненням предмета застави. Тобто інформація у вказаних довідках є суперечливою, що свідчить про наявність підстав вважати, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 27 грудня 2007 року № 490054631 є безспірною.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права 
і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права 

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо заміни сторони у справі

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

Згідно із вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

У постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, дійшла висновку про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, статтею 334 ГПК України, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 цього Кодексу. У такому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено в частині п`ятій статті 334 ГПК України.

Цивільне процесуальне законодавство також містить подібні правові норми.

Так частиною першою статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; статтею 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу. Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони у справі на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, а тому потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони у справі (стягувача у виконавчому документі), є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши матеріали справи, суди встановили, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 09 серпня 2013 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 27 грудня 2007 року № 490054631.

Із матеріалів справи також убачається, що 26 вересня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» право вимоги до боржника за вказаним кредитним договором. У подальшому, на підставі договору факторингу від 19 березня 2021 року, ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» передало ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА» права вимоги до ОСОБА_1 , що випливають із кредитного договору від 27 грудня 2007 року № 490054631.

Установивши наведені обставини та перевіривши надані заявником докази, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що відбулося правонаступництво у спірних правовідносинах, унаслідок чого до ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА» перейшли права первісного кредитора щодо боржника. За таких обставин суди правомірно визнали обґрунтованою заяву про заміну сторони у справі та дійшли висновку про наявність правових підстав для її задоволення.

Доводи заявника про відсутність заборгованості перед ПАТ «Альфа-Банк», які обґрунтовуються довідкою банку від 30 вересня 2010 року, не спростовують правильності зазначених висновків. Вказана довідка була видана до ухвалення рішення Постійно діючого Третейського суду від 09 серпня 2013 року, яким встановлено наявність заборгованості. Оскільки зазначене рішення набрало законної сили, наведена довідка не може бути підставою для переоцінки встановлених ним обставин або ставити під сумнів наявність права вимоги, підтвердженого судовим рішенням.

Тобто, посилання заявника на те, що кредитна заборгованість була повністю погашена, а тому право вимоги не могло бути предметом подальшого відступлення, є безпідставними. У межах розгляду заяви про заміну сторони у справі суд не наділений повноваженнями перевіряти правильність зазначеного рішення або повторно досліджувати питання існування чи розміру заборгованості, оскільки такі обставини вже встановлені судовим рішенням, яке підлягає виконанню.

Доводи касаційної скарги про недійсність договорів факторингу та відсутність у ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА» статусу належного кредитора не можуть бути перевірені у межах цього провадження. Предметом розгляду є питання наявності документально підтвердженого правонаступництва, а не вирішення спору щодо дійсності укладених цивільно-правових договорів. Відомостей про визнання відповідних договорів недійсними у встановленому законом порядку матеріали справи не містять.

Також є безпідставними посилання заявника на обставини, пов`язані зі справою за позовом ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС». Як убачається з договору факторингу від 23 березня 2021 року, ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» виключно право вимоги щодо стягнення пені, нарахованої за кредитним договором від 27 грудня 2007 року № 490054631. Водночас предметом розгляду у цій справі є питання процесуального правонаступництва щодо права вимоги, підтвердженого рішенням третейського суду, а не правомірність відступлення окремої вимоги про стягнення пені. Отже, наведені заявником обставини не впливають на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Отже, встановивши, що право вимоги за кредитним договором у встановленому законом порядку перейшло до ТОВ «ГЛОБАЛ ІНФІНІТІ УКРАЇНА», а наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують факту матеріального правонаступництва та не свідчать про незаконність укладених договорів відступлення права вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для заміни стягувача його правонаступником. Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з установленими судами фактичними обставинами та наданою їм правовою оцінкою, однак не містять обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Щодо видачі дубліката виконавчого листа

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист є виконавчим документом (частини перша, третя статті 431 ЦПК України).

Згідно із підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

У постанові Верховного Суду від 10 червня 2026 року в справі № 0907/2-1033/2011 зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. Водночас обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Конституційний Суд України в Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок про те, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У спірних правовідносинах видача дубліката виконавчого документа є забезпеченням гарантованого Конституцією України права на виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що виконавчий лист було втрачено і він відсутній у стягувача, а також не перебуває на виконанні у виконавчій службі.

Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 зазначила, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

З матеріалів справи відомо, що постановою державного виконавця від 29 вересня 2020 року виконавчий документ було повернуто стягувачу без виконання. У зазначеній постанові державний виконавець роз`яснив, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до примусового виконання до 29 вересня 2023 року.

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу перериває строк його пред`явлення до виконання. Після такого повернення перебіг строку починається заново, а тому новий строк для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання обчислюється з дня його повернення. Отже, станом на час звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа строк, установлений законом для пред`явлення виконавчого документа до виконання, не сплив.

Суд також установив, що оригінал виконавчого листа у справі № 751/8865/13-ц, виданого 07 листопада 2013 року щодо боржника ОСОБА_1 , був втрачений під час його пересилання Кременчуцьким РВДВС. Таким чином, відсутність у стягувача оригіналу виконавчого листа зумовлена його втратою не з вини стягувача, а внаслідок обставин, пов`язаних із пересиланням виконавчого документа органом державної виконавчої служби.

За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку, що сукупність необхідних умов для видачі дубліката виконавчого листа є доведеною. Зокрема, факт втрати оригіналу виконавчого документа підтверджується матеріалами справи, виконавчий документ не перебуває на виконанні, а строк для його повторного пред`явлення до виконання на момент звернення із відповідною заявою не був пропущений. Відтак наявні передбачені процесуальним законом правові підстави для видачі дубліката виконавчого листа.

Посилання в касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції розглянув справу без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 639/4836/17-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц є безпідставними, оскільки висновки у цих справах не суперечать висновкам суду, зробленим у справі, яка переглядається.

Отже, доводи касаційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 березня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: | А. І. Грушицький   І. В. Литвиненко  Є. В. Петров