Справа № 354/769/26
Провадження № 2/354/587/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
20 липня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Ковалюк О.М.,
за участю секретаря судового засідання Стремінської А.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Яремче цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулось до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15 736,68 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.05.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 981046240 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора UZXR-6856.
Відповідно до умов договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало відповідачу шляхом перерахування через банк-провайдер коштів в розмірі 5 400,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі.
01.07.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № МВ-ТП/42, відповідно до умов якого, первісним кредитором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується реєстром прав вимоги № б/н від 01.07.2025. 
04.12.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивачем був укладений договір факторингу № 04/1225-01, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором № 981046240 від 06.05.2025 у розмірі 18 436,68 грн, що підтверджується реєстром прав вимоги № 2 від 04.12.2025. 
Позикодавець свої зобов?язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв?язку з чим у нього існує заборгованість.
Таким чином, ОСОБА_1 станом на момент подання позовної заяви має непогашену заборгованість перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» в загальній сумі 18 436,68 грн, яка складається з: 5 400,00 грн – заборгованість по тілу кредиту, 10 336,68 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 2 700,00 грн – заборгованість за штрафними санкціями, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за договором та понесені судові витрати.
Позивач звертає увагу суду на те, що вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у межах даного позову не заявляються, у зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог до стягнення становить 15 736,68 грн.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі
Згідно з відповіддю № 2808410 від 29.05.2026 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , на яку судом направлялася кореспонденція.
Ухвалою судді від 29.05.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, запропоновано відповідачу у п?ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову, та витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» необхідну інформацію, що становить банківську таємницю.
24.06.2026, на виконання ухвали суду від 29.05.2026, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано суду витребувану інформацію, а саме: лист № 20.1.0.0.0/7- 260601/78449-БТ від 08.06.2026 та виписку за договором № б/н від 08.06.2026 за період 06.05.2025 – 11.05.2025.
Представник позивача в судове засідання не з?явилася, однак в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити у її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, повернуто суду з відміткою «Одержувач відсутній за вказаною адресою».
Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення судової повістки. 
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Згідно з частиною першою статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що 06.05.2025 ОСОБА_1 ознайомився з правилами та порядком дій, а також з основними умовами кредитування у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», які є невід?ємною частиною кредитного договору, й заповнив на офіційному сайті вищевказаного Товариства – www.moneyveo.ua заявку на отримання грошових коштів у
кредит від 06.05.2025, в якій добровільно без примусу чи тиску серед іншого, вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім?я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання.
Після схвалення поданої заявки кредитодавець згенерував відповідачу електронний кредитний договір та відправив його 06.05.2025. Також цього ж дня об 22:56:14 ОСОБА_1 було відправлено одноразовий ідентифікатор UZXR-6856, який він ввів об 22:56:53 того ж дня.
Таким чином, вказаними вище діями, що відповідають Правилам надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», порядку укладення договорів у вигляді електронного документа, що підписується сторонами при наданні споживчих послуг (діє з 25.07.2023) та Порядку дії споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 20.11.2021 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» договір кредитної лінії № 981046240 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора UZXR-6856 (а.с. 11-22, 24-43).
Відповідно до п. 2.1 та п. 2.2 Договору кредитодавець надає відповідачу грошові кошти в розмірі кредитного ліміту на суму 5 400,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, який має бути повернено до кінцевої дати 05.06.2030 (п. 7.3 Договору), а відповідач зобов?язується повернути наданий кредит, сплатити відсотки у розмірі та строк встановленому у договорі в повному обсязі.
Позичальнику надається Дисконтний період кредитування тривалістю 20 днів від дати отримання першого Траншу протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути Кредит (п. 3.1 та 6.1 договору).
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» направило відповідачу повідомлення № ТП/981046240 від 22.11.2025 про дострокове розірвання Договору № 981046240 від 06.05.2025 (а.с. 23).
Умови кредитування підтверджуються паспортом споживчого кредиту (а.с. 9-10).
06.05.2025 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснено переказ коштів ОСОБА_1 у сумі 5 400,00 грн, згідно договору № 981046240 від 06.05.2025 для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням № 8ba1611e-4f3d-4ea5-a416-f8382b5e7719 від 06.05.2025 (а.с. 44).
Листом № 20.1.0.0.0/7- 260601/78449-БТ від 08.06.2026 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . Згідно з випискою за договором № б/н по цьому рахунку за період з 06.05.2025 по 11.05.2025, складеною 08.06.2026, зарахування на суму 5 400,00 грн відбулось 06.05.2025 на картку відповідача (а.с. 110-112).
01.07.2025 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали Договір факторингу № МВ-ТП/42 (а.с. 51-58).
Пунктом 2.1. Розділу 2 вищезазначеного Договору факторингу передбачено, що згідно умов Договору клієнт зобов?язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Згідно із пунктом 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта з моменту укладення Реєстру прав вимоги.
Відповідно до Реєстру прав вимоги від 01.07.2025 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму заборгованості за кредитним договором № 981046240 від 06.05.2025 на суму 10 869,12 грн, з яких: 5 400,00 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 2 769,12 грн – заборгованість за відсотками, 2 700,00 грн – неустойка (а.с. 54-55).
В подальшому, 04.12.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 04/1225-01 (а.с. 59-67).
Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. При цьому, право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (п. 4.1. Договору).
Згідно з Реєстром прав вимоги № 2 від 04.12.2025 до Договору факторингу від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 18 436,68 грн, з яких: 5 400,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 10 336,68 грн – заборгованість за відсотками та 2 700,00 грн – заборгованість за неустойкою (а.с. 64-65).
Відповідно до розрахунку заборгованості, який видано ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за кредитним договором № 981046240 від 06.05.2025 у ОСОБА_1 станом на 01.07.2025 існувала заборгованість на загальну суму 10 816,20 грн. Заборгованість нарахована за період з 06.05.2025 по 01.07.2025 (а.с. 68).
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 981046240 від 06.05.2025 за період з 01.07.2025 по 04.12.2025 становить 18 436,68 грн, з яких: 5 400,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 10 336,68 грн – заборгованість за відсотками та 2 700,00 грн – заборгованість за неустойкою (а.с. 69-70).
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитом станом на 18.03.2026 за період з 04.12.2025 по 18.03.2026 заборгованість не змінилась та становить 18 436,68 грн (а.с. 71).
Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються ЦК України.
Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства.
Відповідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків.
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Це кореспондується зі змістом ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами та моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 цього закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного вище закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов?язаний виконати свій обов?язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов?язання чи звичаїв ділового обороту.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов?язання не допускається.
У частині 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов?язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).
Стаття 512 ЦК України регламентує, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ст. 1084 ЦК України). 
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов?язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. 
Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність порушення відповідачем прав позивача щодо повернення кредитних коштів з огляду на нижчевикладене.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов?язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 06.05.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 981046240 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора UZXR-6856, на підставі якого кредитор 06.05.2025 надав кредитні кошти на загальну суму 5 400,00 грн на картковий рахунок позичальника № НОМЕР_1 .
Отримання відповідачем кредитних коштів та їх неповернення в повному обсязі на час розгляду справи в суді підтверджується матеріалами справи. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що розрахунки заборгованості за кредитним договором узгоджуються з умовами кредитного договору і не спростовані відповідачем. 
Враховуючи те, що у встановленому порядку кредитний договір, укладений між відповідачем й первісним кредитором, та договори факторингу не визнані недійсними, а згідно норм ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів, на переконання суду позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідача за спірним кредитним договором.
Оскільки доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов?язку зі сплати заявленої заборгованості за кредитним договором № 981046240 від 06.05.2025 в розмірі
15 736,68 грн (враховуючи те, що позивачем не заявлено вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у межах даного позову), яка складається з: 5 400,00 грн – заборгованість по тілу кредиту, 10 336,68 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення із ОСОБА_1 заявленої заборгованості є обґрунтованими і підлягають до задоволення.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
В даному випадку позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн надано Договір про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026, Протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги від 20.01.2026, Додаткову угоду № 25771515826 від 21.01.2026, Акт прийому-передачі наданих послуг від 20.03.2026, який є невід?ємною частиною до цього Договору, на суму 7 000,00 грн, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Тимошенко О.О., довіреність адвокату Тимошенко О.О. на представництво ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та ордер на надання правничої допомоги адвоката Тимошенко О.О. № 2115416 від 30.01.2026 (а.с. 47-48, 72-79).
Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище.
Однак, суд не зобов?язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд дійшов висновку, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу позивачем у сумі 7 000,00 грн в такій справі, є завищеним та не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру.
Беручи до уваги складність справи, обсяг виконаних адвокатом позивача робіт (наданих послуг), значення справи для сторони, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає за належне визначити витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі по 4 000,00 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача також слід стягнути в користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» судові витрати в сумі 2 662,40 гривень судового збору, які сплачені позивачем згідно з платіжною інструкцією в національній валюті № 42778 від 27.05.2026 при поданні даної позовної заяви до суду (а.с. 6).
Керуючись ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 288-289 ЦПК України, 
у х в а л и в:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за договором кредитної лінії № 981046240 від 06.05.2025 в розмірі 15 736 (п`ятнадцять тисяч сімсот тридцять шість) гривень 68 копійок.
3. Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 (чотири тисячі) гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Яремчанським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд ? якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд. № 34, офіс 333, м. Київ, 01133.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуюча суддя: Оксана КОВАЛЮК