ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/1599/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Пономаренко Т.О. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Україна" (04116, м. Київ, вул. Старо-Київська, 14; код ЄДРПОУ: 44878589) 	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОТІГМА» (61002, м. Харків, вул. Мироносицька, 64, офіс 7; код ЄДРПОУ: 44789756) 	
про 	стягнення заборгованості 	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

08.05.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Толк Україна" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКОТІГМА”, в якій просить суд истягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКОТІГМА” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТОЛК УКРАЇНА” заборгованість у розмірі 1 219 706,88 грн., з яких: 1 171 038,50 грн. - основної заборгованості, 671,10 грн. - витрати постачальника на послуги з виконання робіт вимкнення постачання електричної енергії, 10 693,23 грн. - 3% річних, 37 304,05 грн. - інфляційні втрати, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 14 636,48 грн.
Разом з цим, позивач просить суд встановити в порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю “ЕКОТІГМА” 3% річних на фактичну (не сплачену) суму основного боргу, починаючи з 05.05.2026 до моменту оплати основного боргу за формулою: (СОБ*3*КДП)/КДР/100 = сума відсотків річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3% річних, КДП - кількість прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути вказану суму нарахованих відсотків з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКОТІГМА” (код ЄДРПОУ 44789756) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТОЛК УКРАЇНА” (код ЄДРПОУ 44878589).
Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу №3032-0041 від 15.12.2023 в частині повної та своєчасної оплати електричної енергії за листопад 2025 року - лютий 2026 року.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.05.2026 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКОТІГМА” про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/1599/26. Вирішено розгляд справи №922/1599/26 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Повідомлено учасників справи, що відповідно до ч.6 ст.6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат. Відповідачу відповідно до статті 251 ГПК України встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов; відповідно до частини 7 статті 252 ГПК України встановлено строк 15 днів з дня отримання цієї ухвали для подання клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Згідно з абз.1 ч.6 ст.6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.
Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю “ЕКОТІГМА” належить до осіб, які в силу ст.6 ГПК України зобов`язані зареєструвати свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.
Однак, відповідач станом на день ухвалення цього рішення електронний кабінет не зареєстрував.
Відтак, 11.05.2026 для надання можливості відповідачу скористатися своїми процесуальними правами відповідно до статей 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд з використанням установи поштового зв`язку АТ "Укрпошта" направив на адресу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКОТІГМА” (61002, м. Харків, вул. Мироносицька, 64, офіс 7) вищезазначену ухвалу суду про відкриття провадження у справі №922/1599/26 від 11.05.2026 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Згідно інформації АТ "Укрпошта" вищезазначену ухвалу суду про відкриття провадження у справі №922/1599/26 від 11.05.2026 представнику відповідача було вручено за довіреністю 13.05.2026. Разом з цим, представнику відповідача Гребенюк О.О. було надано доступ до матеріалів електронної справи №922/1599/26 за її клопотанням (вх.№12052 від 19.05.2026).
Крім цього, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.
Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду.
Такі принципи господарського судочинства, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі, реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків, до яких, зокрема, віднесено право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів, а також право давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення (відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №909/595/21).
Однак, відповідач своїм правом наданим відповідно до ст.251, ст.252 ГПК України не скористався, відзив на позов не надав, з клопотанням про розгляд справи в порядку загального позовного провадження до суду не звертався.
Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.
Відповідно до частини 1, пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на супровідному листі відповідного документу та інформацією з КП "Діловодство спеціалізованого суду" про доставку електронного листа в електронний кабінет.
Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.
Проте, станом на день ухвалення цього рішення від відповідача будь-яких заяв по суті спору та/або з процесуальних питань до суду не надходило.
Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.
Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) №1610 від 06.12.2022 та з урахуванням Постанови НКРЕКП №1618 від 05.09.2023 Товариству з обмеженою відповідальністю “ТОЛК УКРАЇНА” (постачальник) надано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.
Відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (далі - ПРРЕЕ або Правила) постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами.
Відповідно до абз. 18 пп.1.1.2; пп. 3.1.5; абз.1-2 пп. 3.1.7; абз. 1 пп. 3.2.1; абз.1 пп. 3.2.6 ПРРЕЕ постачання електричної енергії споживачам здійснюється на підставі публічного договору про постачання електричної енергії споживачу, який розроблений ТОВ "Толк Україна" на підставі примірного договору, який є додатком до ПРРЕЕ, та який опублікований на офіційному сайті "Толк Україна". Укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.
15.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Толк Україна" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ЕКОТІГМА” (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №3032-0041 (далі - Договір).
У відповідності до п.2.1. Договору постачальник продає електричну енергію, споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Пунктом 3.1. Договору передбачено, що початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднання, яка є Додатком №1 до цього Договору.
Згідно Заяви-приєднання початком постачання електричної енергії є 01 січня 2024 року.
З огляду на це, з 01 січня 2024 року ТОВ “ТОЛК УКРАЇНА” було розпочато постачання електричної енергії до об`єкту відповідача, що розташований на території Волинської області, та який зазначено у Заяві-приєднання.
Для проведення розрахунків ТОВ "Толк Україна" на ім`я ТОВ “Екотігма” відкрито особовий рахунок 3032-0041.
Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком №2 до цього Договору (п.5.1.1.Договору).
Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни (п.5.1.2. Договору).
Розрахунковим періодом згідно умов Договору є календарний місяць. Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у комерційній пропозиції (пункти 5.2.1., 5.2.4. Договору).
Згідно умов Індивідуальної комерційної пропозиції, зокрема, розділу “Строк оплати”: оплата за фактичне електроспоживання здійснюється протягом 5 (п`яти) робочих днів від дня отримання рахунку.
Відповідно до п.4.12. ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії; плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця.
Згідно абзаців 3,4 п.4.14. ПРРЕЕ платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на вебсайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу.
У відповідності до п.5.4.1. Договору платіжні та інші документи (рахунки, акти приймання-передачі електричної енергії, акти звірки взаєморозрахунків тощо) надаються споживачу у спосіб, обраний споживачем у заяві-приєднанні, що є Додатком №1 до Договору.
У відповідності до п.6.2.4. Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору та Додатків до нього.
Пунктом 5.2.1 ПРРЕЕ передбачено наступні права електропостачальника: на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів; звернення до оператора системи щодо відключення (обмеження) електроживлення споживача; на стягнення пені та застосування інших санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії відповідно до вимог законодавства; на всі види забезпечення виконання зобов`язань споживачем щодо оплати договірних обсягів споживання електричної енергії у формі і видах, передбачених законодавством України.
У свою чергу споживач у відповідності п.5.5.5 ПРРЕЕ зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів, а також за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору.
За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (п.9.1.Договору). 
Постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, а споживач відшкодовує збитки, понесені постачальником у разі порушення споживачем строків розрахунків з постачальником - в розмірі, погодженому сторонами (п.9.2. Договору).
ТОВ "Толк Україна" та ТОВ "Екотігма" умовами укладеного Договору (Додаток 1.2 до заяви-приєднання до Договору - Регламент електронного документообігу) погодили, що обмін документами між сторонами здійснюється за допомогою сервісу електронного документообігу M.E.Doc (далі - Сервіс). Регламентом електронного документообігу передбачено, що отриманий споживачем від постачальника Е-документ вважається отриманим споживачем в день його відправлення постачальником і набирає чинності в цей самий день у разі, якщо протягом 3 (трьох) робочих днів від його отримання споживач не надіслав постачальнику мотивованої відмови від такого Е-документа. Мотивована відмова від Е-документа надсилається споживачем через механізм відхилення Е-документа з обов`язковим наданням коментарів про обґрунтовані причини такого відхилення.
Документ направлений за допомогою Сервісу підписується за допомогою кваліфікованого електронного підпису уповноважених осіб сторони відправника. Належним доказом направлення та отримання таких документів є інформація із Сервісу (у тому числі роздруківки електронних повідомлень про статус документа) або підтвердження оператора Сервісу.
На виконання умов Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Толк Україна" здійснило постачання електричної енергії для потреб об`єктів Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКОТІГМА”, а саме:
- у листопаді 2025 року в обсязі 47 791 кВт/год на загальну суму 440 214,18 грн;
- у грудні 2025 року в обсязі 42173 кВт/год на загальну суму 399 912,40 грн; 
- у січні 2026 року в обсязі 22838 кВт/год на загальну суму 277 034,44 грн; 
- у лютому 2026 року в обсязі 3840 кВт/год на загальну суму 54 212,11 грн. 
На підтвердження факту поставки позивач надав акт приймання-передачі обсягів електричної енергії №3032-004125111 від 30 листопада 2025 року за листопад 2025 року, акт приймання-передачі обсягів електричної енергії №3032-004125121 від 31 грудня 2025 року за грудень 2025 року, акт приймання-передачі обсягів електричної енергії №3032-004126011 від 31 січня 2026 року за січень 2026 року та акт приймання-передачі обсягів електричної енергії №3032-004126021 від 28 лютого 2026 року за лютий 2026 року.
Станом на дату звернення до суду ТОВ “Екотігма” не підписало акти приймання-передачі електричної енергії за період з листопада 2025 року по лютий 2026 року, при цьому жодних мотивованих відмов від їх підписання у встановленому Договором порядку не надходило.
Водночас, позивач виставив відповідачу відповідні рахунки №3032-0041251119 від 08.12.2025 за листопад 2025 року, №3032-0041251219 від 07.01.2026 за грудень 2025 року, №3032-0041260119 від 04.02.2026 за січень 2026 року та №3032-0041260219 від 03.03.2026 за лютий 2026 року.
Так, рахунок №3032-0041251119 від 08.12.2025 за листопад 2025 року відправлено відповідачу 09.12.2025. 
Рахунок №3032-0041251219 від 07.01.2026 за грудень 2025 року відправлено відповідачу 08.01.2026.
Рахунок №3032-0041260119 від 04.02.2026 за січень 2026 року відправлено відповідачу 05.02.2026.
Рахунок №3032-0041260219 від 03.03.2026 за лютий 2026 року відправлено відповідачу 04.03.2026.
Також, позивач звертався до ПрАТ “Волиньобленерго” із запитом щодо надання історії споживання електричної енергії відповідачем, у період з 01.11.2025 до 28.02.2026. 
У відповідь на вказане звернення, ПрАТ “Волиньобленерго”, як оператор системи розподілу, у листі №526/197-26 від 13.03.2026 підтвердило, що обсяги розподіленої електричної енергії ТОВ “Екотігма” у листопаді 2025 року становили 47 791 кВт/год, у грудні 2025 року - 42 173 кВт/год, у січні 2026 року - 22 838 кВт/год, а у лютому 2026 року — 3 840 кВттод.
Як стверджує позивач, станом на дату подання позову відповідачем не виконано належним чином договірні зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати вартості спожитої електроенергії за листопад 2025 року - лютий 2026 року, що призвело до утворення заборгованості у розмірі:
- за листопад 2025 року - 439 879,05 грн;
- за грудень 2025 року - 399 912,90 грн;
- за січень 2026 року - 277 034,44 грн;
- за лютий 2026 року - 54 212,11 грн.
Всього 439 879,05 грн + 399 912,90 грн - 277 034,44 грн - 54 212,11 грн = 1 171 038,50 грн.
Окрім того, у відповідності до п.8.1 Договору постачальник має право звернутись до оператора системи з вимогою про відключення об`єкта споживача від електропостачання у випадку порушення споживачем строків оплати за цим Договором.
Згідно з п.8.3. Договору споживач відшкодовує постачальнику витрати на припинення та відновлення постачання електричної енергії у розмірі тарифів оператора системи розподілу, до електричних мереж якого підключено споживача.
У зв`язку з наявною у ТОВ “Екотігма” заборгованістю, ТОВ "Толк Україна" звернулось до ПрАТ “Волиньобленерго”, що є оператором системи розподілу на території Волинської області, щодо припинення (обмеження) розподілу електричної енергії до електроустановок споживача - ТОВ “Екотігма”.
Ковельською філією ПрАТ “Волиньобленерго” було проведено відключення розподілу точок комерційного обліку з 06.02.2026 (лист-повідомлення ПрАТ “Волиньобленерго” №526/111-26 від 06.02.2026).
ТОВ “ТОЛК УКРАЇНА” сформовано та надано відповідачу акт-рахунок №3032 00412602109 на оплату відшкодування витрат постачальника на послуги з виконання робіт вимкнення постачання електричної енергії на суму 671,10 грн.
З метою досудового врегулювання спору, ТОВ "Толк Україна" зверталось до відповідача з вимогою про оплату заборгованості за електричну енергію, надіславши претензію за №3-130326-4 від 13.03.2026. 
Проте, як стверджує позивач, відповідач залишив зазначену претензію без відповіді.
У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання, позивачем здійснено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат.
Викладені обставини стали підставою для звернення ТОВ "Толк Україна" з позовною заявою до суду про стягнення з відповідача заборгованості. 
Також позивач заявляє клопотання про нарахування 3% річних до моменту оплати основного боргу в порядку ч.10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.
Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Частиною 2 статті 714 ЦК України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Як було встановлено судом, на виконання умов Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Толк Україна" здійснило постачання електричної енергії для потреб об`єктів Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКОТІГМА”, а саме:
- у листопаді 2025 року в обсязі 47 791 кВт/год на загальну суму 440 214,18 грн згідно з актом приймання-передачі обсягів електричної енергії №3032-004125111 від 30 листопада 2025 року за листопад 2025 року;
- у грудні 2025 року в обсязі 42173 кВт/год на загальну суму 399 912,40 грн згідно з актом приймання-передачі обсягів електричної енергії №3032-004125121 від 31 грудня 2025 року за грудень 2025 року; 
- у січні 2026 року в обсязі 22838 кВт/год на загальну суму 277 034,44 грн згідно з актом приймання-передачі обсягів електричної енергії №3032-004126011 від 31 січня 2026 року за січень 2026 року; 
- у лютому 2026 року в обсязі 3840 кВт/год на загальну суму 54 212,11 грн згідно з актом приймання-передачі обсягів електричної енергії №3032-004126021 від 28 лютого 2026 року за лютий 2026 року.
Станом на дату звернення до суду ТОВ “Екотігма” не підписало акти приймання-передачі електричної енергії за період з листопада 2025 року по лютий 2026 року, при цьому жодних мотивованих відмов від їх підписання у встановленому Договором порядку не надходило.
В свою чергу позивач звертався до ПрАТ “Волиньобленерго” із запитом щодо надання історії споживання електричної енергії відповідачем, у період з 01.11.2025 до 28.02.2026. 
У відповідь на вказане звернення, ПрАТ “Волиньобленерго”, як оператор системи розподілу, у листі №526/197-26 від 13.03.2026 підтвердило, що обсяги розподіленої електричної енергії ТОВ “Екотігма” у листопаді 2025 року становили 47 791 кВт/год, у грудні 2025 року - 42 173 кВт/год, у січні 2026 року - 22 838 кВт/год, а у лютому 2026 року — 3 840 кВттод.
Розрахунковим періодом згідно умов Договору є календарний місяць. Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у комерційній пропозиції (пункти 5.2.1., 5.2.4. Договору).
Згідно умов Індивідуальної комерційної пропозиції, зокрема, розділу “Строк оплати”: оплата за фактичне електроспоживання здійснюється протягом 5 (п`яти) робочих днів від дня отримання рахунку.
Згідно абзаців 3,4 п.4.14. ПРРЕЕ платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на вебсайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу.
У відповідності до п.5.4.1. Договору платіжні та інші документи (рахунки, акти приймання-передачі електричної енергії, акти звірки взаєморозрахунків тощо) надаються споживачу у спосіб, обраний споживачем у заяві-приєднанні, що є Додатком №1 до Договору.
ТОВ "Толк Україна" та ТОВ "Екотігма" умовами укладеного Договору (Додаток 1.2 до заяви-приєднання до Договору - Регламент електронного документообігу) погодили, що обмін документами між сторонами здійснюється за допомогою сервісу електронного документообігу M.E.Doc (далі - Сервіс). Регламентом електронного документообігу передбачено, що отриманий споживачем від постачальника Е-документ вважається отриманим споживачем в день його відправлення постачальником і набирає чинності в цей самий день у разі, якщо протягом 3 (трьох) робочих днів від його отримання споживач не надіслав постачальнику мотивованої відмови від такого Е-документа. Мотивована відмова від Е-документа надсилається споживачем через механізм відхилення Е-документа з обов`язковим наданням коментарів про обґрунтовані причини такого відхилення.
Документ направлений за допомогою Сервісу підписується за допомогою кваліфікованого електронного підпису уповноважених осіб сторони відправника. Належним доказом направлення та отримання таких документів є інформація із Сервісу (у тому числі роздруківки електронних повідомлень про статус документа) або підтвердження оператора Сервісу.
Позивачем рахунок №3032-0041251119 від 08.12.2025 за листопад 2025 року відправлено відповідачу 09.12.2025. Таким чином, відповідач зобов`язаний здійснити оплату вартості спожитої електричної енергії за листопад 2025 протягом 5 (п`яти) робочих днів від дня отримання рахунку, а саме: по 16.12.2025 (включно).
Рахунок №3032-0041251219 від 07.01.2026 за грудень 2025 року відправлено відповідачу 08.01.2026. Таким чином, відповідач зобов`язаний здійснити оплату вартості спожитої електричної енергії за грудень 2025 року протягом 5 (п`яти) робочих днів від дня отримання рахунку, а саме: по 15.01.2026 (включно).
Рахунок №3032-0041260119 від 04.02.2026 за січень 2026 року відправлено відповідачу 05.02.2026. Таким чином, відповідач зобов`язаний здійснити оплату вартості спожитої електричної енергії за січень 2026 протягом 5 (п`яти) робочих днів від дня отримання рахунку, а саме: по 12.02.2026 (включно).
Рахунок №3032-0041260219 від 03.03.2026 за лютий 2026 року відправлено відповідачу 04.03.2026. Таким чином, відповідач зобов`язаний здійснити оплату вартості спожитої електричної енергії за лютий 2026 протягом 5 (п`яти) робочих днів від дня отримання рахунку, а саме: по 11.03.2026 (включно).
Однак, відповідачем не виконано належним чином договірні зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати вартості спожитої електроенергії за листопад 2025 року - лютий 2026 року, що призвело до утворення заборгованості у розмірі:
- за листопад 2025 року - 439 879,05 грн;
- за грудень 2025 року - 399 912,90 грн;
- за січень 2026 року - 277 034,44 грн;
- за лютий 2026 року - 54 212,11 грн.
Всього 439 879,05 грн + 399 912,90 грн - 277 034,44 грн - 54 212,11 грн = 1 171 038,50 грн.
Доказів погашення або спростування наявності вказаної заборгованості відповідач не надав, а в матеріалах такі докази відсутні.
Окрім того, у відповідності до п.8.1 Договору постачальник має право звернутись до оператора системи з вимогою про відключення об`єкта споживача від електропостачання у випадку порушення споживачем строків оплати за цим Договором.
Згідно з п.8.3. Договору споживач відшкодовує постачальнику витрати на припинення та відновлення постачання електричної енергії у розмірі тарифів оператора системи розподілу, до електричних мереж якого підключено споживача.
У зв`язку з наявною у ТОВ “Екотігма” заборгованістю, ТОВ "Толк Україна" звернулось до ПрАТ “Волиньобленерго”, що є оператором системи розподілу на території Волинської області, щодо припинення (обмеження) розподілу електричної енергії до електроустановок споживача - ТОВ “Екотігма”.
Ковельською філією ПрАТ “Волиньобленерго” було проведено відключення розподілу точок комерційного обліку з 06.02.2026 (лист-повідомлення ПрАТ “Волиньобленерго” №526/111-26 від 06.02.2026).
ТОВ “ТОЛК УКРАЇНА” сформовано та надано відповідачу акт-рахунок №3032 00412602109 на оплату відшкодування витрат постачальника на послуги з виконання робіт вимкнення постачання електричної енергії на суму 671,10 грн.
Доказів оплати відповідачем акту-рахунку №3032 00412602109 на оплату відшкодування витрат постачальника на послуги з виконання робіт вимкнення постачання електричної енергії на суму 671,10 грн матеріали справи також не містять.
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В частині 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки порушення зобов`язання, встановлені договором або законом.
Згідно з приписами ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Враховуючи вищевикладене та те, що заборгованість відповідача перед позивачем за електричну енергію за листопад 2025 року - лютий 2026 року складає 1 171 038,50 грн, а з витрат постачальника на послуги з виконання робіт вимкнення постачання електричної енергії - 671,10 грн, яку не погашено, оскільки доказів протилежного відповідачем не надано та факту наявності заборгованості у вказаному розмірі останнім не спростовано, а розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 171 038,50 грн боргу за спожиту електричну енергію та 671,10 грн за витрати постачальника на послуги з виконання робіт вимкнення постачання електричної енергії за договором про постачання електричної енергії споживачу №3032-0041 від 15.12.2023 є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку із чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 10 693,23 грн та інфляційні втрати у розмірі 37 304,05 грн.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013, з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.
Верховний Суд України у постанові від 12 квітня 2017 року по справі №3-1462гс16 зазначив, що порушення відповідачем строків розрахунків за отриманий товар, що встановлені договором поставки, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст.625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.
Верховний Суд України підкреслив, що платежі, встановлені ст.625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Також Верховний Суд України відмітив, що ст.617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст. 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.
Отже, Верховний Суд України розв`язуючи спір застосовує принцип права щодо пріоритету спеціальної норми над загальною.
Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі №3-1195гс16.
14 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №924/532/19 досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3% річних, де визначив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.
З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми 3% річних, інфляційних та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 27.05.2019 по справі №910/20107/17, від 21.05.2019 по справі №916/2889/13, від 16.04.2019 по справам №922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 по справі №910/1389/18, від 14.02.2019 по справі №922/1019/18, від 22.01.2019 по справі №905/305/18, від 21.05.2018 по справі №904/10198/15, від 02.03.2018 по справі №927/467/17.
Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання.
Наявність обставин, викладених в позовній заяві, відповідач не спростував та не надав доказів сплати заборгованості у спірний період, а в матеріалах справи такі докази відсутні.
Контррозрахунку інфляційних втрат та 3% річних відповідач суду не надав.
Враховуючи вищевикладене, перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних суд встановив, що дані розрахунки здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства і є арифметично вірними, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).
Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі “Руїс-Матеос проти Іспанії” від 23 червня 1993).
Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.
Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.
У п.26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі “Надточій проти України” суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.
Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008).
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).
Згідно з вимогами частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на зазначене, беручи до уваги принцип змагальності сторін, враховуючи стандарт переваги більш вагомих доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог статті 4 Закону України “Про судовий збір” та подання позивачем до суду позовної заяви у цій справі в електронній формі, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі (з урахуванням коефіцієнту 0,8).

Водночас, позивач в позовній заяві просить суд встановити в порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю “ЕКОТІГМА” 3% річних на фактичну (не сплачену) суму основного боргу, починаючи з 05.05.2026 до моменту оплати основного боргу за формулою: (СОБ*3*КДП)/КДР/100 = сума відсотків річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3% річних, КДП - кількість прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути вказану суму нарахованих відсотків з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКОТІГМА” (код ЄДРПОУ 44789756) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТОЛК УКРАЇНА” (код ЄДРПОУ 44878589).
Згідно з ч.10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.
Правовий аналіз наведених вище норм чинного законодавства свідчить про те, що остання передбачає право, а не обов`язок суду зазначити про нарахування відсотків або пені у рішенні про стягнення боргу, і таке право надано суду для нарахування відсотків, або для нарахування пені, тобто за вибором позивача один з видів відповідальності.
Відповідно суд на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України.
Можливість нарахування пені або відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог). Тобто якщо суд в рішенні по суті спору не стягував пеню або ж відсотки, то не може бути зазначено й про нарахування відсотків або пені до моменту виконання цього рішення суду.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що нарахування пені або відсотків у порядку частини десятої статті 238 ГПК України ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є й підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання грошового зобов`язання. Тобто це ті самі відсотки чи пеня, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Зазначені правові норми не визначають якоїсь іншої особливої правової природи відсотків чи пені, які нараховуються до моменту виконання судового рішення.
Тож правила наведених норм процесуального права можна застосовувати для продовження на майбутнє нарахування будь-яких відсотків (як за правомірне користування чужими грошовими коштами, так і за неправомірне користування ними) або пені, які розраховуються за методикою, що враховує фактор часу, що передбачені законодавством або договором і які суд вирішив стягнути з боржника на користь кредитора за невиконання певного зобов`язання.
Відтак передбачені частиною другою статті 625 ЦК України 3% річних охоплюються приписами частини десятої статті 238 ГПК України, якщо позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання, а суд задовольнив цю вимогу.
За приписами частини 11, 12 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.
Враховуючи наявність у відповідача боргу та заявлене позивачем клопотання, суд дійшов висновку про можливість зазначення в цьому рішенні про нарахування 3% річних органом (особою) на суму залишку основного боргу, що здійснює примусове виконання рішення, до моменту виконання рішення згідно ч.10 ст.238 ГПК України, за формулою:
сума 3% річних = С х 3% х Д : К : 100, де:
С - сума залишку боргу; 
Д - кількість днів прострочення; 
К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість, за кожен повний день прострочення, починаючи з дати ухвалення судового рішення і до моменту його виконання.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКОТІГМА” про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКОТІГМА” (61002, м. Харків, вул. Мироносицька, 64, офіс 7; код ЄДРПОУ: 44789756) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Україна" (04116, м. Київ, вул. Старо-Київська, 14; код ЄДРПОУ: 44878589) основну заборгованість у розмірі 1 171 038 (один мільйон сто сімдесят одна тисяча тридцять вісім) грн 50 коп., витрати постачальника на послуги з виконання робіт вимкнення постачання електричної енергії у розмірі 671 (шістсот сімдесят одна) грн 10 коп., 3% річних у розмірі 10 693 (десять тисяч шістсот дев`яносто три) грн 23 коп., інфляційні втрати у розмірі 37 304 (тридцять сім тисяч триста чотири) грн 05 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 14 636 (чотирнадцять тисяч шістсот тридцять шість) грн 48 коп.

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Україна" про встановлення в порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю “ЕКОТІГМА” 3% річних на фактичну (не сплачену) суму основного боргу - задовольнити.

Відповідно до ч.10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, органом (особою), що буде виконувати рішення, здійснювати нараховування 3% річних на суму залишку основного боргу за кожен повний день прострочення, починаючи з 05.05.2026 до моменту оплати основного боргу, за формулою:
сума 3% річних = С х 3% х Д : К : 100, де:
С - сума залишку боргу; 
Д - кількість днів прострочення; 
К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість, за кожен повний день прострочення, починаючи з дати ухвалення судового рішення і до моменту його виконання,
а також стягнути вказану суму нарахованих відсотків з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКОТІГМА” (код ЄДРПОУ 44789756) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТОЛК УКРАЇНА” (код ЄДРПОУ 44878589).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "13" липня 2026 р. 

Суддя		Т.О. Пономаренко