Справа № 522/17784/25-Е
Провадження № 2-о/522/162/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2026 року м. Одеса 
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Шенцевої О.П., 
за участю секретаря судового засідання – Сафтюк-Панько Б.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приморського районного суду міста Одеси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Хаджибейський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення, -
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси 07.08.2025 р. за допомогою електронної системи «Електронний суд», звернувся представник заявника ОСОБА_1 – адвокат Ставніченко М.В. із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме з вимогою встановити юридичний факт родинних зв`язків, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування заяви зазначено, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, на яку, згідно заповіту, може претендувати дочка померлої – ОСОБА_1 . Проте у документах, котрі б підтверджували родинні зв`язки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як дочки та матері, існують розбіжності у написанні прізвища, а саме, у свідоцтві про народження Заявника, прізвище матері ОСОБА_3 , записане як « ОСОБА_4 », хоча в свідоцтві про одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , виданому 09.07.1966 року, зазначено, що після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ».
За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Донцову Д.Ю.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.08.2025 р. заяву залишено без руху. 
28.08.2025 р. від представника заявника надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Донцова Д.Ю. від 03 вересня 2025 року відкрито провадження по справі. 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, на виконання рішення Вищої ради правосуддя від 25.11.2025 р. №2527/0/15-25, щодо тимчасового відсторонення судді Приморського районного суду м. Одеси Донцова Д. Ю. від здійснення правосуддя та з метою дотримання розумних строків розгляду справи на підставі Розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси Шарага А.О. № 2035/25 від 19.12.2025 року дана справа була передана на розгляд судді Шенцевій О.П.
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Шенцевої О.П. від 26 січня 2026 року цивільну справу прийнято до провадження.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2026 року вирішено задовольнити клопотання представника заявника про витребування доказів, що було подано разом із заявою про встановлення факту, та витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Жосан Тетяни Іванівни, належним чином засвідчені копії спадкової справи № 7/2025.
10 червня 2026 року до суду на виконання ухвали надано належним чином завірену копію спадкової справи № 7/2025.
У судове засідання, що відбулося 01 липня 2026 року з`явився представник Заявника – адвокат Ставніченко Максим Віталійович, звернувся до суду з заявою про проведення судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, жодних клопотань, заяв чи пояснень на адресу суду не надходило. Про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , у с. Шпиченці, Ружицького району, Житомирської області.
Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 09.07.1966 року встановлено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було укладено шлюб, та набуто спільне прізвище – ОСОБА_7 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 у подружжя народилася донька – ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 23.06.1967 року, у якому в графі батько зазначено – ОСОБА_9 , у графі матір – ОСОБА_10 .
У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 19.05.2025 року.
Після смерті ОСОБА_2 , за заявою дочки померлої – ОСОБА_1 , було заведено спадкову справу. 
Із письмової відповіді Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу – Жосан Тетяни Іванівни № 73/02-14 від 31.07.2025 року встановлено, що померлою ОСОБА_11 було складено заповіт, котрий належним чином було посвідчено 19.10.2007 року, за реєстровим номером № 4375, на ім`я дочки померлої – ОСОБА_1 .
Разом з тим, нотаріусом роз`яснено правила оподаткування об`єктів спадщини, зокрема факт того, що об`єкти спадщини, котрі успадковуються членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення, оподатковуються за нульовою ставкою, в іншому ж разі податкова ставка становить 5 % від бази оподаткування. Тому зазначено про необхідність надання документів, що підтверджують право власності на заповідане майно, відомості про оціночну вартість об`єкту спадщини або документи, що підтверджують перший або другий рівень ступеня споріднення зі спадкодавцем, задля отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
У зв`язку з існуванням розбіжностей у написанні прізвищ ОСОБА_1 , як доньки, та ОСОБА_11 , як матері, заявник була змушена звернутися до суду з даною заявою.
Таким чином, судом встановлено, що наявні у поданих документах розбіжності у написанні прізвища ОСОБА_1 та її матері – ОСОБА_11 , не спростовують факту існування родинних зв`язків.
Вищевказане не свідчить про те, що документи стосуються різних осіб, оскільки інші персональні дані, а саме дата та місце народження, ім`я та по батькові є ідентичними, тому можливо встановити, що інформація стосується однієї і тієї ж особи.
Враховуючи, що встановлення факту родинних відносин необхідне заявниці для реалізації її права на оформлення спадщини після смерті матері, а підтвердити зазначений факт в інший спосіб вона не має можливості, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.
Відтак, матеріалами справи встановлено факт родинних відносин між заявником та ОСОБА_11 та в сукупності вказані докази дають підстави для висновку, що ОСОБА_11 є рідною матір`ю ОСОБА_1 .
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 п.5 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що до справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення відносяться справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах цивільного стану (пункт 1 частини першої статті 315 ЦПК України, пункт 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).
Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду.
Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Згідно з ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікація - 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками). 
Таким чином, родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника).
В постанові Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі № 737/120/18 зазначено про те, що в порядку окремого провадження може бути встановлений факт родинних відносин лише між кровно спорідненими родичами.
З огляду на вищевказані докази, знайшов підтвердження факт того, що вимоги заяви є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи доведений факт того, що ОСОБА_11 є рідною матір`ю ОСОБА_1 .
У Постанові КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 754/311/23 вказано, що справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.
Отже, суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження, і такі факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Факт родинних відносин, за встановленням якого звернувся заявник, має юридичне значення, оскільки неможливість встановити родинний зв`язок між ним та померлим двоюрідним братом, перешкоджає йому реалізувати своє право на оформлення та отримання спадщини як родича третього ступеня споріднення, а тому суд вважає що заявник не має можливості встановити факт родинних відносин в іншому порядку, ніж судовому.
У Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 р. "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами.
У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження.
При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні по справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Адже національним судам належить не тільки ефективно захищати людину, а й самим діяти у такий спосіб, щоб не порушувати права, гарантовані Конвенцією про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року.
Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Вказаний факт має юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки. Підтвердження даного факту необхідне заявнику для підтвердження прав, обов`язків, та відносин між заявником та її матір`ю, як між членами сім`ї першого ступеня споріднення.
Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.
Відтак, матеріалами справи встановлено факт родинних відносин та в сукупності, вказані докази дають підстави для висновку, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2 .
За таких обставин, у зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що про доцільність задоволення заяви в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 95, 257, 263-265, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), за участю заінтересованої особи Хаджибейський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (код ЄДРПОУ:37946466, місце реєстрації: 65045, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 60) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) є дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст рішення складений та підписаний 23.07.2026 року.

Суддя: