РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року 	справа № 580/4680/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Гайдаш В.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення, відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн за період з 26.10.2024 по 20.09.2025 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 , додаткову грошову винагороду, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн за період з 26.10.2024 по 20.09.2025 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач протиправно не виплатив позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення, відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460. Також позивачем вказано, що відповідач протиправно не здійснив нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі до 100000,00 грн за період з 26.10.2024 по 20.09.2025 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 11.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив, у якому зазначив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.10.2025 №315 наказано «Виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від “17” вересня 2014 року №460, в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, а саме: за 2024 рік в кількості 10 (десять) місяців та за 2025 рік в кількості 8 (вісім) місяців в загальному розмірі 72 % місячного грошового забезпечення». Про виплату свідчать данні з картки особового рахунку військовослужбовця, отже позов у цій частині позовних вимог не підлягає до задоволення. Також відповідачем вказано, що із наданих позивачем до матеріалів справи виписок встановлено, що він перебував на стаціонарному лікуванні у наступні періоди: з 20.03.2025 по 23.04.2025 – військова частина НОМЕР_3 , з 23.04.2025 по 09.05.2025 – Університетська лікарня Вінницького НМУ ім. Пирогова, з 09.05.2025 по 30.05.2025 – КНП «Жмеринська лікарня відновного лікування», з 30.05.2025 по 13.06.2025 – Вінницький національний університет імені Пирогова, з 13.06.2025 по 16.07.2025 – ДКП «ВЕПОП» (виписка не надана позивачем), з 16.07.2025 по 04.08.2025 – КНП «Романівська лікарня», з 04.08.2025 по 26.08.2025 - військова частина НОМЕР_3 , з 26.08.2025 по 20.09.2025 - військова частина НОМЕР_3 . Разом з цим, додаткова винагорода за вересень та жовтень 2025 року позивачу не виплачувалась у зв`язку з його безпідставною відсутністю на службі (самовільне залишення розташування військової частини). Ненадання позивачем виписного епікризу з ДКП «ВЕПОП» не дозволяє вирішити питання стосовно здійснення виплат додаткової винагороди, оскільки неможливо встановити у зв`язку з чим позивач лікувався в даному закладі, та приналежність закладу до закладів охорони здоров`я.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 .
21.10.2024 позивач під час виконання службових обов`язків зникнення безвісти за особливих обставин, тому виплату грошового забезпечення призупинено.
У зв`язку з отриманням інформації з ДП «Український національний центр розбудови миру» 18.01.2025 змінено статус позивача на такого, який з 21.10.2024 перебуває в полоні. 
25.04.2025 у зв`язку з отриманням інформації про повернення позивача з полону, його статус змінено на такого, який з 20.03.2025 перебуває на лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 , тому у травні 2025 року на картковий рахунок військовослужбовця виплачено задепоновані за ним суми за час перебування у полоні: 104594,44 – щомісячне грошове забезпечення (з жовтня 2024 по квітень 2025 року включно), 20586,30 – допомога на оздоровлення, 20586,30 – допомога для вирішення матеріально-побутових питань, 10645,16 – додаткова винагорода (з розрахунку 30000,00 грн пропорційно дням участі за місяць, в якому позивач зник безвісти), 29032,26 - додаткова винагорода (з розрахунку 100000,00 грн пропорційно дням участі за місяць, в якому позивач зник безвісти), 535483,87 грн – додаткова винагорода з розрахунку 100000,00 грн пропорційно дням перебування позивача у полоні.
Із наданих позивачем до матеріалів справи виписок встановлено, що він перебував на стаціонарному лікуванні у наступні періоди: з 20.03.2025 по 23.04.2025 – військова частина НОМЕР_3 , з 23.04.2025 по 09.05.2025 – Університетська лікарня Вінницького НМУ ім. Пирогова, з 09.05.2025 по 30.05.2025 – КНП «Жмеринська лікарня відновного лікування», з 30.05.2025 по 13.06.2025 – Вінницький національний університет імені Пирогова, з 13.06.2025 по 16.07.2025 – ДКП «ВЕПОП» (виписка не надана позивачем), з 16.07.2025 по 04.08.2025 – КНП «Романівська лікарня», з 04.08.2025 по 26.08.2025 - військова частина НОМЕР_3 , з 26.08.2025 по 20.09.2025 - військова частина НОМЕР_3 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 315 від 27.10.2025, вважати такими, що вибули із пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 з району безпосередньої участі у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації з району Білопільської селищної територіальної громади. Сумського району, Сумської області. ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів):
2.1. Солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 колишнього гранатометника механізованого відділення 11 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону, звільненого з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №228 - РС від « 20» жовтня 2025 року у відставку за підпунктом «б» пункту 2 частини четвертої ст. 26 Закону України «Про військовий службу та військовий обов`язок» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово лікарської комісії про непридатність до військової службу про непридатність до військової служби з виключенням військового обліку), вважати таким, що справи та посаду здав та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Черкаської області. 3 27 жовтня 2025 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, зняти з котлового забезпечення з 28 жовтня 2025 року.
Позивач вважаючи, що відповідачем не повністю здійснено з ним остаточний розрахунок при звільненні, так як не виплачено йому одноразову грошову допомогу при звільненні та не виплачено грошову допомогу за перебування на лікуванні після отримання травми, тому звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (надалі, - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) визначено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 9 Закону 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах визначені Законом №2011-ХІІ.
Абзацом 24 підпункту 3 підпункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України
Відповідно до пункту 1 розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі – Порядок 260) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Пунктом 4 розділу ХХХІІ Порядку №260 визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, при звільненні з військової служби виплачується одноразова грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460 (далі – Порядок №460).
Відповідно до пункту 1 Порядку №460 військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.10.2025 №315 наказано виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460, в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, а саме: за 2024 рік в кількості 10 (десять) місяців та за 2025 рік в кількості 8 (вісім) місяців в загальному розмірі 72 % місячного грошового забезпечення.
Факт виплати позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні підтверджується даними із картки особового рахунку військовослужбовця, тому суд дійшов висновку, що позов у цій частині позовних вимог не підлягає до задоволення.
Стосовно виплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі до 100000,00 грн за період з 26.10.2024 по 20.09.2025 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, суд зазначає наступне.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
01.04.2022 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни до вказаної вище постанови КМУ №168, згідно яких до наказів про виплату додаткової винагороди,збільшеної до 100000,00 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Згідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів Українивід 01.04.2022 №400 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168» - ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Таким чином, особи, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії – включаються до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у наступні періоди: з 20.03.2025 по 23.04.2025 – військова частина НОМЕР_3 , з 23.04.2025 по 09.05.2025 – Університетська лікарня Вінницького НМУ ім. Пирогова, з 09.05.2025 по 30.05.2025 – КНП «Жмеринська лікарня відновного лікування», з 30.05.2025 по 13.06.2025 – Вінницький національний університет імені Пирогова, з 13.06.2025 по 16.07.2025 – ДКП «ВЕПОП» (виписка не надана позивачем), з 16.07.2025 по 04.08.2025 – КНП «Романівська лікарня», з 04.08.2025 по 26.08.2025 - військова частина НОМЕР_3 , з 26.08.2025 по 20.09.2025 - військова частина НОМЕР_3 .
Разом з цим, у матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини у період з 26.10.2024 по 19.03.2025, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у цій частині позовних вимог.
Крім того, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.10.2025 №2417 було призначено службове розслідування за фактом неповернення з лікування солдата ОСОБА_1 .
Під час службового розслідування встановлено факт неповернення з лікування до тимчасового місця дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту Косівщина Сумської області, 19.09.2025 солдата ОСОБА_1 , колишнього гранатометника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . У подальшому, позивач 04.10.2025 самостійно повернувся до тимчасового місця дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 .
Таким чином, солдат ОСОБА_1 був відсутній на військовій службі з 19.09.2025 по 03.10.2025 без поважних причин. (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 25.10.2025 №3601). 
Відповідно до пункту 15 розділу I «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, (далі - Порядок №260) грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.
Згідно абзацу 2 пункту 5 розділу XVI Порядку №260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.
Відповідно до абзацу 2 пункту 15 розділу XXXIV Порядку № 260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
На підставі вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем за наявності на те правових підстав не виплачувалась позивачу додаткова винагорода за вересень та жовтень 2025 року, у зв`язку з його безпідставною відсутністю на службі (самовільне залишення розташування військової частини), тому позов у цій частині позовних вимог також не підлягає до задоволення.
Разом з цим, враховуючи відповідачем не здійснено нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі до 100000,00 грн за період з 23.03.2025 по 31.08.2025 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, що свідчить про вчинення відповідачем протиправної бездіяльності.
Однак, згідно п. 9 Розділу ХХХIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
З урахуванням вищевикладених обставин, суд дійшов висновку зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про включення ОСОБА_1 до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн за період з 23.03.2025 по 31.08.2025 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, тому позов у цій частині позовних вимог підлягає до задоволення.
Однак, позовна вимога позивача про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити таку додаткову винагороду згідно – не підлягає до задоволення, оскільки такий обов`язок з виплати додаткового винагороди позивачу виникне у відповідача у майбутньому, тобто лише після видання відповідачем 1 наказу про включення його до наказу про виплату йому такої додаткової винагороди. Крім того, відповідно до п. 10.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 2005.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.
За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.
Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у неприйнятті рішення про включення ОСОБА_1 до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн за період з 23.03.2025 по 31.08.2025 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про включення ОСОБА_1 до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн за період з 23.03.2025 по 31.08.2025 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя 	Віталіна ГАЙДАШ