УХВАЛА
17 липня 2026 року 
м. Київ
справа № 357/4144/14
провадження № 61-8649ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кузьменко Євгеній Анатолійович, на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 травня 2026 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс», стягувач - Публічне акціонерне товариство 
«КБ «Надра», боржник - ОСОБА_1 , про заміну стягувача 
у виконавчому документі,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс» (далі - ТОВ «Девелоп Фінанс») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача 
у виконавчому документі, стягувач - Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»), боржник - ОСОБА_1 .
Заява мотивована тим, що у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала справа № 357/4144/14-ц за позовом ПАТ «КБ «Банк Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2014 року відмовлено ПАТ «КБ «Банк Надра» у задоволенні позову.
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2015 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у рахунок погашення боргу ОСОБА_1 
за кредитним договором від 17 березня 2008 року № 57/П/13/2008/840 в розмірі 
63 912,00 доларів США, що за курсом Національного банку України становило 
510 855,00 грн, звернуто стягнення на передане в іпотеку майно - квартиру 
АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , шляхом її продажу ПАТ «КБ «Надра» 
із застосуванням процедури продажу, передбаченої статтею 38 Закону України 
«Про іпотеку», з укладанням від імені банку договору купівлі-продажу нерухомого майна із будь-якою особою-покупцем за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, на умовах та в порядку, викладеному в статті 38 Закону України «Про іпотеку». Стягнуто з ОСОБА_1 
на користь ПАТ «КБ «Надра» судові витрати в розмірі 5 481,00 грн.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року у справі № 357/4144/14-ц касаційну скаргу 
ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2015 року залишено без змін.
Постановою Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року 
за № 83 «Про віднесення ПАТ «КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 лютого 2015 року за № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації 
у ПАТ «КБ «Надра», відповідно до якого з 06 лютого 2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 
від 05 червня 2015 року за № 113 на підставі постанови Правління Національного банку України від 04 червня 2015 року за № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» розпочато ліквідацію ПАТ «КБ «Надра».
Оголошення з інформацією про відкликання банківської ліцензії ПАТ «КБ «Надра», ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «КБ «Надра» було опубліковане 12 червня 2015 року в газеті «Голос України» за № 103. Така інформація була розміщена 12 червня 2015 року 
на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та на офіційному сайті Національного банку України.
18 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» (з 04 лютого 2011 року 
є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ КБ «Надра») та ТОВ «Девелоп Фінанс» був укладений договір № GL3N017514 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейніковим М. В. за реєстровим № 409, відповідно до якого право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором від 17 березня 2008 року 
№ 57/П/132008/840 передано ТОВ «Девелоп Фінанс».
Вказаний договір про відступлення укладено відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), які проводилися згідно з вимогами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з метою продажу майна неплатоспроможного банку, результати визначеного аукціону було оформлено протоколом електронного аукціону від 08 квітня 2020 року № UA-EA-2020-03-17-000038-b.
Відповідно до п. 2.1 договору про відступлення в порядку та на умовах, визначених договором про відступлення, ПАТ «КБ «Надра» відступає шляхом продажу 
ТОВ «Девелоп Фінанс» належні йому, а ТОВ «Девелоп Фінанс» набуває у обсязі 
та на умовах, визначених договором про відступлення, права вимоги 
ПАТ «КБ «Надра» до позичальників, та заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку № 1 до договору про відступлення, включаючи правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків та інших осіб, 
до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та договорами поруки та договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень 
та додатків до них, згідно з реєстром у додатку № 1 до договору про відступлення.
До додатку № 1 до договору про відступлення (№ з/п 164) увійшло право вимоги 
до ОСОБА_1 , що виникло на підставі кредитного договору від 17 березня 
2008 року № 57/П/132008/840.
У результаті укладення вказаного договору про відступлення прав вимоги кредитором у зобов`язанні, що було предметом розгляду цивільної справи 
№ 357/4144/14-ц стало ТОВ «Девелоп Фінанс», яке за умовами договору набуло права вимагати замість первісного кредитора належного виконання боржником зобов`язань в межах переданого права вимоги.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача 
у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання 
про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Рішення Апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2015 року, що набрало законної сили, у справі № 357/4144/14-ц станом натепер залишається не виконаним, боржник не погашає заборгованість та ухиляється від самостійного виконання рішення суду, тому ТОВ «Девелоп Фінанс» просило замінити стягувача 
з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Девелоп Фінанс».
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 26 травня 2026 року, заяву ТОВ «Девелоп Фінанс» задоволено. Замінено первісного позивача (стягувача) ПАТ «КБ «Надра» у виконавчому листі 
№ 357/4144/14-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором від 17 березня 2008 року 
№ 57/П/13/2008/840 у розмірі 63 912,00 доларів США, що складає в еквіваленті 
за курсом Національного банку України 510 855,00 грн, на передане в іпотеку майно - квартиру 
АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , шляхом його продажу 
ПАТ «КБ «Надра», із застосуванням процедури продажу, передбаченої статтею 
38 Закону України «Про іпотеку», з укладанням від імені банку договору купівлі-продажу нерухомого майна із будь-якою особою-покупцем за ціною, визначеною 
на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, на умовах 
та в порядку, викладеному в статтею 38 Закону України «Про іпотеку», а також стягнення на користь ПАТ «КБ «Надра» судових витрат у розмірі 5 481,00 грн на його правонаступника - ТОВ «Девелоп Фінанс».
Задовольняючи заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, 
що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, 
в цих правовідносинах. Заміна сторони правонаступником може відбуватися 
як при відкритому виконавчому провадженні, так і за відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
26 червня 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кузьменко Є. А., засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 травня 2026 року 
у цій справі, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 26 травня 2026 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що при ухваленні оскаржуваних рішень суди 
не врахували, що у цій справі первісний кредитор та новий кредитор взагалі 
не зверталися із заявою про видачу виконавчого документа протягом строку, який для цього був встановлений. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо звернення та отримання виконавчого листа у цій справі. 
Підставою касаційного оскарження ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 26 травня 2026 року представник заявниці зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові 
від 01 серпня 2024 року у справі № 520/5343/15-ц (провадження № 61 -14832св23), крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права 
на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень, з огляду на таке.
Судами встановлено, що 07 березня 2008 року між ОСОБА_1 ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір № 57/П13/2008/840, згідно з яким ВАТ КБ «Надра» надав, а відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмір 47 846,00 доларів США, строком до 12 березня 2018 року, зі сплатою відсотків у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2014 року відмовлено ПАТ «КБ «Надра» у задоволенні позовних вимог.
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2015 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у рахунок погашення боргу ОСОБА_1 
за кредитним договором від 17 березня 2008 року № 57/П/13/2008/840 в розмірі 
63 912,00 доларів США, що за курсом Національного банку України становило 
510 855,00 грн, звернуто стягнення на передане в іпотеку майно - квартиру 
АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , шляхом її продажу ПАТ «КБ «Надра» 
із застосуванням процедури продажу, передбаченої статтею 38 Закону України 
«Про іпотеку», з укладанням від імені банку договору купівлі-продажу нерухомого майна із будь-якою особою-покупцем за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, на умовах та в порядку, викладеному в статті 38 Закону України «Про іпотеку». Стягнуто з ОСОБА_1 
на користь ПАТ «КБ «Надра» судові витрати в розмірі 5 481,00 грн.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року у справі № 357/4144/14-ц касаційну скаргу 
ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2015 року залишено без змін.
18 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» (з 04 лютого 2011 року 
є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ КБ «Надра») та ТОВ «Девелоп Фінанс» був укладений договір № GL3N017514 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейніковим М. В. за реєстровим № 409, відповідно до якого право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором від 17 березня 2008 року 
№ 57/П/132008/840 передано ТОВ «Девелоп Фінанс».
Вказаний договір про відступлення прав вимоги укладено відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), які проводилися у відповідності до вимог Закону 
України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з метою продажу 
майна неплатоспроможного банку, результати визначеного аукціону було оформлено протоколом електронного аукціону від 08 квітня 2020 року 
№ UA-EA-2020-03-17-000038-b.
За п. 2.1 договору про відступлення в порядку та на умовах, визначених договором про відступлення, ПАТ «КБ «Надра» відступає шляхом продажу ТОВ «Девелоп Фінанс» належні йому, а ТОВ «Девелоп Фінанс» набуває у обсязі та на умовах, визначених договором про відступлення, права вимоги ПАТ «КБ «Надра» 
до позичальників, та заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених 
у додатку № 1 до договору про відступлення, включаючи правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків та інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників 
за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) 
та договорами поруки та договорами іпотеки (іпотечними договорами) 
та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків 
до них, згідно з реєстром у додатку № 1 до договору про відступлення.
До додатку № 1 до договору про відступлення (№ з/п 164) увійшло право вимоги 
до ОСОБА_1 , що виникло на підставі кредитного договору від 17 березня 
2008 року № 57/П/132008/840.
У результаті укладення вказаного договору кредитором у зобов`язанні, що було предметом розгляду цивільної справи № 357/4144/14-ц стало ТОВ «Девелоп Фінанс», яке згідно з умовами договору про відступлення набуло права вимагати замість первісного кредитора належного виконання боржником зобов`язань 
в межах переданого права вимоги.
Рішення Апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2015 року у справі 
№ 357/4144/14-ц набрало законної сили та натепер залишається не виконаним, боржник не погашає заборгованість та ухиляється від самостійного виконання рішення суду.
Вказане рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України, статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових 
чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі 
і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону 
її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника 
або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Отже, процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального правонаступництва та пов`язується законом з фактом переходу прав та обов`язків від однієї особи до іншої, а не з фактом відкриття виконавчого провадження 
чи видачі виконавчого листа.
Тому правильними є висновки суду апеляційної інстанції, що не заслуговують 
на увагу доводи апеляційної скарги про те, що первісний стягувач не звертався 
за видачею виконавчого листа, а виконавче провадження не відкривалося, 
не спростовують встановленого судом факту переходу права вимоги 
від ПАТ «КБ «Надра» до ТОВ «Девелоп Фінанс» та не можуть бути підставою 
для відмови у заміні сторони її правонаступником.
Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, 
в межах стадій судового процесу.
Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи 
на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення 
у виконавчому провадженні, а відтак, потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.
Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, 
яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом 
із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову 
про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави 
для процесуального правонаступництва.
Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ 
був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання 
за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку 
для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав 
для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа 
до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові 
від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21, пункти 127- 130).
Матеріали справи свідчать про те, що у своїй заяві ТОВ «Девелоп Фінанс» просило суд замінити вибулого стягувача ПАТ «КБ «Надра» на правонаступника 
ТОВ «Девелоп Фінанс» у виконавчому листі № 357/4144/14-ц за позовом 
ПАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є заявник, до боржника про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості.
Перевіряючи обставини щодо мети звернення із заявою про заміну сторони 
у виконавчому документі, апеляційний суд врахував, що матеріали справи 
не містять доказів відкриття виконавчого провадження з часу набрання чинності рішенням суду, оскільки відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області 
від 16 лютого 2015 року було відстрочено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до закінчення дії Закону України 
«Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.
Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого 
як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року втратив чинність 23 вересня 2021 року, відтак саме з цього часу перестала існувати законодавчо визначена заборона на примусове виконання рішення.
Із заявою про зміну сторони у виконавчому документі новий кредитор звернувся 
у листопаді 2021 року.
З урахуванням наведеного відсутні підстави для висновку про безпідставність звернення заявника із відповідною заявою про заміну сторони у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження.
Враховуючи, що судове рішення у цій справі підлягало примусовому виконанню лише після закінчення дії мораторію 23 вересня 2021 року, а з заявою про заміну стягувача представник ТОВ Факторингова компанія «Девелоп Фінанс» звернувся 
у листопаді 2021 року, то строк пред`явлення до виконання не сплинув.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2024 року 
у справі № 756/5396/14-ц та в ухвалі від 12 січня 2026 року у справі № 759/8821/14.
Таким чином, встановивши належними та допустимими доказами факт переходу 
до ТОВ «Девелоп Фінанс» права вимоги за кредитним договором 
та забезпечувальними зобов`язаннями, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для заміни первісного стягувача його правонаступником.
Висновки судів попередніх інстанцій відповідають вимогам закону і фактичним обставинам у справі, а також підтверджуються зібраними у справі доказами.
Таким чином, встановивши, що ОСОБА_1 не навела аргументів і доводів, 
які спростовують висновки суду першої інстанції про задоволення заяви, вони дублюють заперечення проти задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані обставини справи, доводи учасників справи перевірені 
та їм надана належна оцінка, тому апеляційним судом правомірно залишено апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.
Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам апеляційної скарги і апеляційним судом їм надана належна правова оцінка.
Отже, оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій є законними 
та обґрунтованими, постановлені із додержанням норм права, підстав для 
їх скасування відсутні.
Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки ґрунтуються на незгоді 
з обставинами, встановленими судами, зводяться до переоцінки доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами норм права не викликає розумних сумнівів, а касаційна 
скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кузьменко Є. А., 
на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 травня 2026 року 
є необґрунтованою.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кузьменко Євгеній Анатолійович, 
на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 травня 2026 року 
у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс», стягувач - Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра», боржник - ОСОБА_1 , про заміну стягувача у виконавчому документі.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара