Справа № 2-1259/11

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

"16" грудня 2011 р. м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого –судді Кравціва В.І.,
при секретарі Рибію Ю.Л.,
з участю представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_2 до Викотівської сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_2 06 грудня 2011 року пред`явив позов до Викотівської сільської ради Самбірського району про визнання права власності на ?? частину будинку та земельну ділянку площею 0,648 га, призначеної для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом майна після смерті матері ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання права власності, а також визнання за ним права власності на ? частину вказаного будинку, як колишнього члена колгоспного двору. 
У обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина.
При житті, ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати склала заповіт, яким на випадок своєї смерті все належне їй майно, заповіла йому, позивачу.
Він, позивач, будучи спадкоємцем майна матері за заповітом, звернувся до Самбірської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак перешкодою в оформленні права власності на житловий будинок стало те, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належав до майна суспільної групи колгоспний двір, у якому станом на 1 липня 1990 року членами двору була його мати ОСОБА_3 –голова двору та він, позивач.
Згідно ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року майно колгоспного двору належать його членам на праві сумісної власності.
Він, будучи спадкоємцем майна своєї матері за заповітом, має право на набуття у власність в порядку спадкування майно, на яке мала право ОСОБА_3 на час смерті, а саме: ? частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , на земельну ділянку, розташовану на території села Викоти, яка належала їй згідно Державного акту про право приватної власності на землю та на ? частину цього ж житлового будинку, як член бувшого колгоспного двору.
Під час судового розгляду представник позивача Казан О.С. у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві. 

Представник відповідача –Викотівської сільської ради Самбірського району у судове засідання не з`явився, відповідач подав заяву про розгляд справи у відсутності його представника та про визнання позову. 
Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Із свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок відомо, що будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 в цілому належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 (а.с. 13). 
Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Викотівської сільської ради, що станом на 01.07.1990 року у житловому будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали двоє осіб, а саме: ОСОБА_3 , котра була головою колгоспного двору, та ОСОБА_2 (а.с.10). 
Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві приватної власності.
У відповідності до п. а) ч. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності`право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.
Згідно п. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» від 26.03.1991 року, загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. 
Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Отже, на момент припинення колгоспного двору його членам, котрі не втратили право на частку у його майні, вказане майно належало на праві спільної власності у рівних частках, а саме, по 1/2 частині і після смерті ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається із свідоцтва про смерть, відкрилася спадщина на 1/2 частину майна колгоспного двору, а решту належить ОСОБА_2 (а.с. 5).
Із заповіту, складеного 16 березня 2007 року, видно, що ОСОБА_3 належний їй житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 та все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла ОСОБА_2 (а.с. 6).
Самбірська державна нотаріальна контори відмовила  ОСОБА_2  у видачі свідоцтва про право на спадщину, що видно із листа (а.с. 12).
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Із Державного акту на право приватної власності на землю вбачається, що  ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,6484 га, розташованої на території с. Викоти і призначеної для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. 
Ураховуючи наведене, слід визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , а також право власності на ? частину вказаного житлового будинку та земельну ділянку площею 0,6484 га у порядку спадкування за заповітом майна внаслідок смерті матері ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Керуючись ст. ст. 208, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_2 право власності, як члена колишнього колгоспного двору, на 1/2 частину житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 , а також право власності на 1/2 частину житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,6484 га, розташовану на території с. Викоти і призначену для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, у порядку спадкування за заповітом майна внаслідок смерті матері ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. 

Суддя