ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2026 року	справа № 380/3584/26	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Х10 ТРЕЙД» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною і скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,-

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Х10 ТРЕЙД» (79053, м. Львів, вул. М. Аркаса, буд.13, кв.2; ЄДРПОУ 43720850) з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича буд. 51; ЄДРПОУ 39816845) в якому просить суд:
- постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ОПШ047195 від 19 листопада 2025 року прийняту Державною службою України з безпеки на транспорті скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Х10 Трейд»;
- судові витрати покласти на Відповідача
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого – суддю Кухар Н.А. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків позовної заяви, шляхом сплати судового збору.
Представник позивача на виконання ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року про залишення позовної заяви без руху подав заяву про усунення недоліків позовної заяви до якої долучив квитанцію про сплату судового збору.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду 09 березня 2026 року відкрито провадження у справі.
Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що вважає оскаржувану постанову абсолютно незаконною, необгрунтованою, безпідставною, ухваленою без будь-яких документів, що підтверджують причетність Товариства з обмеженою відповідальністю «Х10 Трейд» до адміністративного правопорушення, а тому її слід скасувати. Позивач не є ні перевізником, ні власником автомобіля RENAULT S-170, д.н.з. НОМЕР_1 , та немає відношення до постачання та перевезення товару вказаним транспортним засобом. Просить позов задоволити.
Представник відповідача подав відзив на позов, у якому позов не визнав. Зазначив, що у ході рейдової перевірки транспортного засобу було встановлено порушення Внутрішні перевезення вантажів згідно ТТН Р3553 від 13.10.2025 року, час. 8 ст. 35 ЗУ «Про автомобільний транспорт» - на момент перевірки відсутній протокол обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачено статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абз. 3. част. 1. Відповідно до даних Товарно – транспортної накладної № Р3553 від 13.10.2025 року, автомобільним перевізником зазначено – Х10 ТРЕЙД ТОВ, Код за ЄДРПОУ 43720850. Просить відмовити у задоволенні позову.
Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.
14 жовтня 2025 року у Берегівському районні, с. Яноші вул. Головна, 6 старшим державним інспектором Відділу державного контролю на наземному транспорті Управління державного нагляду (контролю) у Закарпатської області, був зупинений транспортний засіб марки Renault державний номерний знак – НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював внутрішні перевезення вантажів згідно Товарно транспортної накладної №Р3553 від 13.10.2025 року. 
У ході рейдової перевірки транспортного засобу було встановлено порушення Внутрішні перевезення вантажів згідно ТТН Р3553 від 13.10.2025 року ч. 8 ст. 35 ЗУ «Про автомобільний транспорт» - на момент перевірки відсутній протокол обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачено абз 3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
За результатами рейдової перевірки складено Акт № ЕАР 008253 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від 14.10.2025 року. Водій від ознайомлення зі змістом Акту № ЕАР 008253 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від 14.10.2025 року, відмовився. 
Позивачу було направлено повідомленням № 96567/33.2/24-25 від 11.11.2025 року про розгляд матеріалів справи про порушення (Запрошення на розгляд матеріалів справи), на його поштову адресу, рекомендованим відправленням №R067035729230 за допомогою засобів поштового зв`язку оператора «Укрпошта», яким останнього було запрошено на розгляд матеріалів справи про порушення № 4358, який відбувся 19.11.2025 р., о 10:00 год., в приміщенні Управління державного нагляду (контролю) у Львівській області, за адресою: Львівська обл., Львівський р-н., с. Малехів, вул. Івасюка 8.
За результатом розгляду справи винесено Постанову про застосування адміністративного - господарського штрафу № ОПШ 047195 від 19.11.2025 року, за ч. 1 абз.3 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», яку направлено позивачу рекомендованим відправленням № R067043457575 засобами поштового зв`язку оператора «Укрпошта».
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 05 квітня 2001 року № 2344-III "Про автомобільний транспорт".
Статтею 1 Закону № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Частиною першою статті 34 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Статтею 48 Закону № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Отже, перелік документів, наведений у статті 48 Закону № 2344-III не є вичерпним.
Відповідно до ч.8 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» на кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.
Отже, чинним законодавством саме на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу.
У свою чергу, непред`явлення під час проведення перевірки, зазначених у статті 48 Закону № 2344-III документів, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону №2344-III.
При цьому Законом № 2344-III передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників.
Позивач стверджує, що не є перевізником в розумінні Закону № 2344-ІІІ, а тому не може нести відповідальність, встановлену абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону.
Щодо документів, на підставі яких визначається перевізник, то Верховний Суд в постанові від 12 вересня 2024 року в справі № 200/16186/21 зазначив, що Закон № 2344-III не визначає єдиного документа, яким у спірних правовідносинах має підтверджуватися статус перевізника.
Зі змісту наведених у статті 1 і статті 33 Закону № 2344-III визначень понять "автомобільний перевізник", "послуга з перевезення пасажирів чи вантажів" випливає, що перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами відбувається на договірних умовах із замовником, а тому за загальним правилом наявність в особи відповідного статусу може визначатися на підставі договору, або інших документів, які підтверджують здійснення перевезення вантажів на договірних умовах.
У статті 50 Закону № 2344-III визначено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).
Згідно з підпунктом 11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363 (далі - Правила № 363), основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Відповідно до статті 1 Закону № 2344-III товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.
Таким чином, статус перевізника може підтверджуватися, зокрема, договором про перевезення вантажу, накладними (товарно-транспортними накладними), квитанціями тощо.
У постанові від 23.08.2023 у справі № 600/1407/22-а Верховний Суд зауважив, що автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону № 2344-III).
Не без того, що надання послуги з перевезення вантажів може передбачати використання (на законних підставах) транспортного засобу, який належить іншій особі, але ця обставина не змінює правового статусу перевізника в цих правовідносинах, особливо коли йдеться про застосування відповідальності, передбаченої частиною першої статті 60 Закону № 2344-III.
У постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 Верховний Суд зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема, інформацію про автомобільного перевізника.
Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
Під час перевірки водій повинен пред`явити ті документи, які від нього вимагаються (стаття 48 Закону № 2344-III). Під час такого контролю можуть виникати ситуації, коли обсяг (перелік) наданих документів недостатній для встановлення всіх обставин, які мають значення для настання відповідальності. Але й адміністративно-господарський штраф (відповідно до статті 60 Закону № 2344-III) накладається не на місці контролю. Для цього призначається розгляд справи, під час якого посадова особа територіального органу Укртрансбезпеки має з`ясувати, зокрема, особу порушника, адже видається очевидним, що автомобільний перевізник не може встановлюватися на основі самих лише слів водія транспортного засобу, які зафіксовані в акті проведення перевірки.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі № 240/22448/20.
Отже, положення статті 60 Закону № 2344-III не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт.
З обсягу встановлених судовим розглядом обставин цієї справи випливає, що на момент здійснення перевірки відповідачем власником транспортного засобу Renault S-170 з номерним знаком НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 є ОСОБА_2 .
Як встановлено судом, під час проведення рейдової перевірки, водій транспортного засобу, надав посадовим особам Укртрансбезпеки, документ на вантаж, а саме товарно – транспортну накладну Р3553 від 13.10.2025 року, відповідно до якої автомобільним перевізником зазначено – Х10 ТРЕЙД ТОВ, Код за ЄДРПОУ 43720850.
Приписами пункту 1 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 (далі Правила №363, у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами. 
Відповідно до п.10.8 Правил №363 товарно-транспортна накладна оформляється відповідно до глави 11 цих Правил. Відповідно до п.11.3 Правил №363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом. 
Відповідно до п.11.4 Правил №363 після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники. При цьому, відомості щодо перевізника зазначаються в товарно транспортній накладній, яка надається працівникам Укртрансбезпеки для перевірки, оскільки під час руху основним документом, який надає відомості про автомобільного перевізника і про перевезення вантажу, є товарно транспортна накладна, яка використовується для внутрішніх перевезень в межах України. 
З викладеного слід виснувати, що норми Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні передбачають обов`язкове оформлення і наявність в автомобільного перевізника товарно-транспортної накладної (ТТН), якщо перевезення вантажу здійснюється на договірних умовах (тобто під час надання послуги перевезення вантажу).
Слід зауважити, що у товарно -транспортній накладній №Р3553 від 13 жовтня 2025 року позивач вказаний одночасно як автомобільний перевізник і як вантажоодержувач, а вантажовідправником зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Галпак». Однак ТТН №Р3553 від 13 жовтня 2025 року не містить підписів ні вантажовідправника про передачу товару для перевезення, ні перевізника про прийняття товару на перевезення. 
Відповідач не надав цьому жодної оцінки ні в Акті №ЕАР008253 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом 14.10.2025 року, ні в Постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу №ОПШ 047195 від 19.11.2025 року. 
Окрім цього суд вважає обгрунтованими пояснення позивача про те, що згідно ТТН №Р3553 від 13 жовтня 2025 року адресою Вантажовідправника за якою здійснено завантаження товару вказано Львівська область, Стрийський район, с. Вільхівці, вул. Стрийська, 72, а адресою за якою має бути здійснено розвантаження товару Вантажоодержувачем зазначено м. Жидачів. Відстань від села Вільхівці Стрийського району Львівської області до м. Жидачева Жидачівського району Львівської області по прямому маршруту складає 8 кілометрів. Водночас, як вбачається з Акту №ЕАР008253 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом 14.10.2025 року транспортний засіб було зупинено для перевірки посадовою особою Управління державного нагляду (контролю) у Закарпатській області в с. Яноші Закарпатської області, фактично з 200 кілометрів від місця завантаження товару та за 210 кілометрів від місця розвантаження товару.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що при винесені оскаржуваної постанови відповідач не надав оцінки поданій ТТН №Р3553 від 13 жовтня 2025, як доказу щодо здійснення перевезення вантажу 14 жовтня 2025 за маршрутом Вільхівці Стрийського району Львівської області до м. Жидачева Жидачівського району Львівської області та не врахував, що перевірка посадовою особою Управління державного нагляду (контролю) у Закарпатській області проводилась в с. Яноші Закарпатської області. 
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позивач не був перевізником вантажу, у зв`язку з чим до нього не могли бути застосовані санкції за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Суд зазначає, що обов`язок щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника покладено на Укртрансбезпеку, яка, у випадку встановлення порушення законодавства про автомобільний транспорт, зобов`язана притягнути до адміністративної відповідальності лише винну в указаних порушеннях особу. При цьому притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не була автомобільним перевізником є недопустимою, а тягар наслідків у такому випадку покладено на компетентний контролюючий орган, яким є Укртрансбезпека.
Аналогічний висновок відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 28 грудня 2023 року у справі № 300/4673/22.
Тобто, положення статті 60 Закону № 2344-III не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт (постанова Верховного Суду від 07 грудня 2023 року а справі № 620/18215/21).
При цьому, матеріали справи не містять відомостей про здійснення відповідачем достатніх та вичерпних заходів, спрямованих на встановлення особи правопорушника - автомобільного перевізника.
Отже суд, приходить до висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами ту обставину, що автомобільний перевізник в спірних правовідносинах був саме позивач.
У свою чергу, висновок відповідача щодо допущення порушень законодавства про автомобільний транспорт позивачем, як автомобільним перевізником, не відповідає фактичним обставинам справи.
Дослідивши обставини справи у відповідності до зазначених вище норм, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №ОПШ047195 від 19 листопада 2025 року. 
У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.
Враховуючи наведене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Позивач просить закрити справу про адміністративне правопорушення щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Х10 Трейд», однак таке клопотання не підлягає до задоволення, так як оскаржувана постанова прийнята не в порядку КпАП України.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2662,40 гривень.
Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ОПШ047195 від 19 листопада 2025 року прийняту Державною службою України з безпеки на транспорті.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Фізкультури, буд. 9, м. Київ; код ЄДРПОУ – 39816845) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Х10 ТРЕЙД» (79053, м. Львів, вул. М. Аркаса, буд.13, кв.2; ЄДРПОУ 43720850) судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Кухар Наталія Андріївна