ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

21 липня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/6500/25
Головуючий у першій інстанції - Павлов В.Г.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1399/26

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді: Любчика О.В.,
суддів: Разгуляєвої О.В., Стельмаха А.П.,
з участю секретаря: Шапко В.М.,
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Прилуцька міська рада Чернігівської області,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Ніжинської міської ради Чернігівської області на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прилуцької міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання особи спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом (а.с.9) до Прилуцької міської ради Чернігівської області, в якому, з урахуванням заяви про доповнення предмета позову (а.с.17), просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 01.01.2017 по день його смерті; визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті померлого ОСОБА_3 .
Вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 2015 року проживала з ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Вони спільно вели домашнє господарство, мали спільний бюджет, разом несли витрати на побутові потреби, придбавали майно, піклувалися один про одного, фактично виконуючи права та обов`язки подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина. Позивач, як спадкоємець за законом, мала намір прийняти спадщину, проте отримала відмову через відсутність офіційного запису про реєстрацію шлюбу зі спадкодавцем. Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу необхідно їй для реалізації права на спадкування після смерті ОСОБА_3 .
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 лютого 2026 року позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Визнано ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Не погодившись із вказаним рішенням Ніжинська міська рада Чернігівської області подала апеляційну скаргу в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення прийнято судом при неповному з`ясуванні обставин справи та з порушенням норм процесуального права.
Представник апелянта зазначає, що суд не витребував з Чернігівської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи №270/2024 та не дослідив її.
Судом не залучено до участі у справі в якості відповідача або третьої особи ОСОБА_4 , який також є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 .
Також, посилається на не з`ясування про наявність інших судових справ, предметом яких є майно померлого ОСОБА_3 . Так, станом на момент розгляду цієї справи у провадженні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області перебувала справа №740/1036/26 за заявою Ніжинської міської ради про визнання спадщини померлого ОСОБА_3 відумерлою. Крім того, ОСОБА_1 було достеменно відомо, що спірне майно перебуває на території міста Ніжина Чернігівської області, інтереси громади якого представляє Ніжинська міська рада, а не Прилуцька міська рада. Однак, суд не залучив Ніжинську міську раду до участі у справі ні як відповідача, ні як третю особу.
Вважає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є підставою для відмови в позові.
Крім того вказує, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а комісійний Акт від 10.11.2025 складено через більш ніж 1 рік 9 місяців після смерті ОСОБА_3 . Само місце смерті ОСОБА_3 - м. Мукачеве Мукачівського району Закарпатської області, де він і був похований. Таким чином, померлий та ОСОБА_1 не підтримували сімейні відносини тривалий час. 
Звертає увагу, що подані позивачем докази на підтвердження позовних вимог не могли бути взяті до уваги судом у цій справі, оскільки не підтверджують обставин, які мають бути доведені під час розгляду даної категорії справ, з огляду на те, що в ній відсутня інформація щодо того чи дійсно позивачка і померлий проживали за вказаною нею адресою саме на час відкриття спадщини.
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи суду не надано.
Представник Ніжинської міської ради Чернігівської області Бережняк О.О. надала заяву про розгляд апеляційної скарги без її участі, вимоги апеляційної скарги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.
Представник ОСОБА_2 - адвокат Кушнеренко Є.Ю. у заяві просив розгляд справи проводити без її участі. Зазначив, що при прийняття рішення покладається на розсуд суду, а також, вказав на те, що ОСОБА_2 не є третьою особою у цій справі, оскільки інформацію про її батька було записано в порядку ст. 135 СК України.
Позивач ОСОБА_1 та представник відповідача Прилуцької міської ради Чернігівської області у судове засідання не з`явились, проте були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення повістки про явку в суд не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів розглядає справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання з урахуванням належного повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку із неявкою всіх учасників справи.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 28.02.2024 складено відповідний актовий запис № 273, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 05.09.2024 за № 00046840024 (а.с.33-34).
Відповідно до вказаного витягу реєстрація актового запису про смерть в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян проведена на підставі заяви завідувача контори (похоронного обслуговування) Мукачівського міського комунального підприємства «Ремонтно-будівельне управління» ОСОБА_5 . В актовому записі міститься відмітка про те, що поховання здійснювалося за бюджетні кошти на підставі розпорядження Мукачівського міського голови № 23/35-24 від 22.01.2024.
Місцем проживання померлого вказано: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки про місце проживання особи без реєстрації місця проживання № 101 від 18.03.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав з 2015 року без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.25).
Вказана довідка не містить відомостей щодо місця проживання ОСОБА_3 на час смерті останнього. 
У наданому позивачем акту (комісійного) від 03.01.2026 зазначено. що ОСОБА_3 з 2015 року проживав однією сім`єю з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 (ас.46).
Вказаний акт також не містить відомостей щодо місця проживання ОСОБА_3 на час смерті останнього.
На підтвердження факту спільного проживання та ведення спільного побуту позивачем надано копії товарних чеків, які засвідчують придбання будівельних матеріалів та побутової техніки, копії поштових листів, копії фотографій (а.с.47-56). 
Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі за №78343762 від 13.09.2024 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , Чернігівською районною державною нотаріальною конторою 30.08.2024 була заведена спадкова справа №270/2024 (а.с.35).
З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №78183484 від 30.08.2024 вбачається, що ОСОБА_3 за життя заповіту не складав, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.34 зворот).
До спадкової маси після смерті ОСОБА_3 входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та земельна ділянка площею 0,0688 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що не заперечується сторонами у справі.
Із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_4 як спадкоємець четвертої черги, відповідно до ст. 1264 ЦК України, так як проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с. 36).
Постановою державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієвою В.В. від 13.09.2024 відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_4 , оскільки заявником ОСОБА_4 не надано документа, що б підтверджував факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с. зворот 36, 37).
Під час розгляду справи судом був допитаний свідок ОСОБА_6 .
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач довела наявність між нею та ОСОБА_3 протягом останніх п`яти років до дня відкриття спадщини усталених сімейних відносин, зокрема ведення ними спільного господарства, наявності в них спільного бюджету, спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї тощо.
При цьому суд зазначив, що відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за адресою позивача не є безумовною підставою для заперечення факту проживання, оскільки місце проживання фізичної особи визначається фактичним перебуванням у житлі, а не адміністративною реєстрацією. Місце настання смерті спадкодавця, яке є відмінним від місця його постійного проживання, що вбачається з матеріалів спадкової справи, за таких обставин є випадковим фактором та зумовлений місцем виконання трудових обов`язків, і не нівелює наміру спадкодавця на збереження спільного побуту та сімейних зв`язків з позивачем. Вказані обставини свідчать про те, що відносини між сторонами мали характер усталених сімейних зв`язків, де кожен з учасників усвідомлював себе членом єдиної родини з відповідними правами та обов`язками, що є фундаментальною підставою для визнання особи спадкоємцем четвертої черги.
З такими висновками апеляційний суд не погоджується з огляду на наступне.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Положеннями ч. 2, 4 ст. 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Пленум Верховного Суду України в п. 21 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.
До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. 
Повертаючись до обставин справи, колегія суддів зазначає, що у справах про встановлення факту проживання однією сім`єю статус відповідача залежить від того, з якою метою встановлюється цей факт. Найчастіше відповідачами виступають: спадкоємці або інші родичі, якщо спір стосується визнання права на спадщину, та/або місцеві територіальні громади (в особі міських/селищних рад), у справах, пов`язаних з відумерлою спадщиною або статусом житла.
Так, звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 як на підставу позову та потребу у встановленні факту спільного проживання із померлим ОСОБА_3 зазначила, що встановлення вказаного факту їй потрібний для реалізації її права на спадкування за законом та й відповідно для визнання її спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після померлого.
Як встановлено судом і це убачається із матеріалів справи, померлий ОСОБА_3 за життя мав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .
Вказаний будинок після смерті ОСОБА_3 намагався успадкувати ОСОБА_4 , як особа, яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю у відповідності до ст. 1264 ЦК України, водночас у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, з огляду на те, що ОСОБА_4 не надав відповідного документа нотаріусу, а у задоволенні його позовної заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом відмовлено рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09.04.2025, яке залишено без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 26.08.2025 (а.с. 70-77).
Крім того установлено, що у провадженні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області перебуває справа № 740/1036/26 за заявою Ніжинської міської ради Чернігівської області, заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Мукачівська міська рада Закарпатської області про визнання відумерлою спадщини, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.69). 
Колегія суддів звертає увагу, що суду першої інстанції необхідно було визначити хто є належним відповідачем у цій справі.
Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.
Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).
Згідно частин першої, третьої-четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.
Верховний Суд у постанові від 28.10.2020, справа №761/23904/19 виснував, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 18.12.2019, справа № 265/6868/16-ц, у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, не прийняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.
У цій справі предметом позовних вимог, серед іншого, є визнання права позивача на спадкування за померлим ОСОБА_3 , якому на праві власності належало нерухоме майна у місті Ніжин Чернігівської області.
Єдиною особою, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини був ОСОБА_7 , якому нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і судом відмовлено йому у встановленні факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом.
Третьою особою ОСОБА_2 не подано заяву про прийняття спадщини у строки, визначені законодавством.
У відповідності до вимог ч. 1, 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна.
Отже, апеляційним судом встановлено, що спадкоємці за заповітом і за законом після смерті ОСОБА_3 відсутні і це убачається із матеріалів справи.
З огляду на приписи ст. 1277 ЦК України належним відповідачем у цій справі є Ніжинська міська рада Чернігівської області, оскільки на території цієї ради у місті Ніжин розташоване нерухоме майно померлого ОСОБА_3 і якою ініційовано розгляд справи про визнання спадщини відумерлою.
Отже, рішення суду першої інстанції безпосередньо впливає на права і обов`язки Ніжинської міської ради Чернігівської області і не стосується прав і обов`язків Прилуцької міської ради Чернігівської області, яка є відповідачем у цій справі. 
Суд апеляційної інстанції позбавлений права на стадії перегляду справи в апеляційному порядку вирішувати питання щодо зміни процесуального статусу осіб, які беруть участь в справі та залучати співвідповідачів, а розгляд справи по суті спору без залучення осіб в якості відповідачів, якщо рішенням суду в справі вирішуються їх права та обов`язки, є порушенням норм процесуального права, що є безумовною підставою скасування рішення суду, оскільки такі порушення призвели до порушення прав Ніжинської міської ради Чернігівської області.
У разі пред`явлення позову до частини відповідачів чи неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі в справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
З огляду на викладене та за наявності процесуальних порушень, доводи апеляційної скарги, які стосуються обґрунтованості позову ОСОБА_1 до Прилуцької міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання особи спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом, доведеності обставин, що підлягають доказуванню, інших обставин по суті спору не підлягають перевірці апеляційним судом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).
За викладених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, а тому оскаржуване рішення слід скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд, відповідно, змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята ст.141 ЦПК України).
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.12.2025 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення, який складає (з розрахунку: 3028 грн. х 0,4 х 2 позовні вимоги) 2422, 40 грн. і який слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави.
Крім того, з ОСОБА_1 на користь Ніжинської міської ради Чернігівської області також слід стягнути судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 2906, 88 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу Ніжинської міської ради Чернігівської області - задовольнити.
Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 лютого 2026 року - скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Прилуцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання особи спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 422 грн 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Ніжинської міської ради Чернігівської області судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 906 грн 88 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.
Відповідач: Прилуцька міська рада Чернігівської області, ЄДРПОУ 34209057, юридична адреса: вул.Незалежності, 82, м.Прилуки Чернігівська область.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідоме, місце проживання: АДРЕСА_5 .

Головуючий: Судді: