ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
25 серпня 2026 року | Справа № 903/446/26

за позовом   Приватного акціонерного товариства "МХП"
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Волинь Агро Груп” 
про стягнення 1 097 820,00 грн,
Суддя Шум М.С.
Секретар судового засідання Харкевич О.О.
Представники сторін: 
від позивача: Сєркова С.Г.
від відповідача: н/з
встановив:
позивач - Приватне акціонерне товариство "МХП" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Волинь Агро Груп” про стягнення 1 097 820,00 грн штрафу. 
При обґрунтуванні позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № АГД - 1741 від 24.11.2025 в частині своєчасної оплати вартості поставленого товару.
Ухвалою суду від 11.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09 червня 2026 року на 12:00 год.
08.06.2026 на адресу суду від представника Приватного акціонерного товариства "МХП" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату та час.
Ухвалою суду від 09.06.2026 розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 23.06.2026 на 12:40 год. 
Підготовче засідання по справі №903/446/26 23.06.2026 не проводилось у зв`язку з технічною неможливістю проведення судового засідання з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua, що виникла через відсутність з`єднання з інтернет-мережею, про що складено Акт про несправність (неналежне функціонування) системи технічної фіксації судового процесу (відеоконференцзв`язку) від 23.06.2026.
Ухвалою суду від 23.06.2026 відкладено розгляд справи в підготовчому засіданні на 07.07.2026 на 10:50 год.
Ухвалою суду від 07.07.2026 розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 21.07.2026 о 12:10 год.
20.07.2026 до суду надійшло клопотання позивача про долучення документів до матеріалів справи.
У підготовче засідання 21.07.2026 з`явилась представник позивача. Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Суд протокольною ухвалою від 21.07.2026 задовольнив клопотання позивача від 21.07.2026 та долучив додані до клопотання докази до матеріалів справи.
Ухвалою суду від 21.07.2026 розгляд справи призначено по суті на 25 серпня 2026 року о 10:30 год.
Представник відповідача в судове засідання 25.08.2026 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. 
В судовому засіданні 25.08.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги повністю . 
Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). 
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -
встановив:
Між Товариством з обмеженою відповідальністю “Волинь Агро Груп” (відповідач) та Приватним акціонерним товариством "МХП"(позивач) було укладено Договір поставки № АГД-1741 від 24.11.2025.
У відповідності до п.1.1. Договору Контрагент зобов`язався у встановлені строки, передати у власність ПАТ "МХП" для подальшого використання в господарській діяльності товар, зазначений у Додатку №2 до Договору, а ПАТ "МХП" прийняти та сплатити певну грошову суму за Товар.
Пунктом 1.2. Договору передбачено, що невід`ємними частинами Договору, які визначають зобов`язання Сторін та регулюють його окремі положення є:
1.2.1. Додаток №1 - "Умови, застосовні для договорів, укладених між МХП та Контрагентами, в яких МХП виступає платником за виконані Контрагентом зобов`язання в редакції від 01.10.2022 року" і які є обов`язкові до виконання сторонами Договору.
1.2.2. Додаток № 2, який визначає предмет Договору та його характеристики, вимоги до Товару та поставки, строки поставки, порядок приймання та оплати товару.
Пунктом 1 Додатку №2 до Договору Сторони погодили, що невід`ємними частинами Договору, які визначають зобов`язання Сторін, передбачені у тексті даного Додатку до Договору та регулюють його окремі положення є Додаток № 4 – Специфікація/ Специфікації, що укладенні по формі згідно Додатку № 3 до Договору, із обов`язковим доповненням інформацією щодо року урожаю Товару та місця поставки. Укладаються для кожної сторони договору, що іменується МХП окремо, якщо інше не погоджено сторонами у Специфікації.
Пунктом 2.1 додатку №2 до договору поставки № АГД-1741 від 24.11.2025: Найменування сільськогосподарської культури (Товару): Соя власного виробництва в підтвердження чого Контрагент як виробник зобов`язаний надати МХП наступні копії (у випадку поставок згідно різних специфікацій нижче вказані документи надаються на кожну з них. 
ПрАТ "МХП" проводить оплату поставленої партії Товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Контрагента з пріоритетним врахуванням п. 5.2. Додатку №1 до Договору протягом 7-ми календарних днів після поставки партії Товару та надання Контрагентом всіх оригіналів документів, вказаних у додатку №3 до Договору. Відповідано до ч. 2 п. 5 було встановлено додаткову відповідальність сторін (діє замість п. 6.2. договору)
У разі неналежного виконання зобов`язань, передбачених Договором, Контрагент за кожне зобов`язання, виконане не належним чином, зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10% від загальної вартості додатку до договору (специфікації), в якому вказано зобов`язання, що виконане неналежним чином або штраф у розмірі 20% (у випадку повного невиконання зобов`язань) від загальної вартості додатку до договору (специфікації), в якому вказано зобов`язання, що виконане неналежним чином. 
Специфікацією №1 від 24.11.2025 року до Договору сторонами було погоджено поставку сої, 2025 року врожаю в кількості 300 000 кг за ціною 18.30 грн. за кг з ПДВ на загальну суму 5 489 100.00 грн. Термін поставки товару визначений сторонами: 25.11.2025 року 05.12.2025 року. Місце поставки: ТОВ «Катеринопільський елеватор», 20505, Черкаська обл., Звенигородський р-н., смт. Єрки, вул. Героїв Майдану, буд. № 47. 
Відповідно до п. 7.5. Договору Сторони на підставі ч. 3. ст. 207 та ст. 627 Цивільного кодексу України домовилися про вчинення, підписання, укладання первинної бухгалтерської документації, актів звірки заборгованості та інших документів, пов`язаних із виконанням договору (надалі по тексту – «Правочини») виключно в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. Підписання та надання МХП вищевказаних документів в паперовому вигляді буде порушенням умов Договору і підставою повернення неналежно оформлених документів стороні, що їх надіслала з вимогою їх подання згідно умов даного Договору. Кожна із сторін підтверджує наявність необхідних інструментів для вчинення, підписання, укладання правочинів в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису за допомогою програмного забезпечення та зобов`язується забезпечити схоронність даних засобів, неможливість несанкціонованого їх використання і використання після втрати повноважень особою прав на представництво. Сторони домовилися, що будь-який правочин, який буде вчинений (укладений, підписаний) відповідно до умов даного Договору із застосуванням Сторонами відповідного електронного підпису вважається вчиненим з додержанням письмової форми правочину в розумінні ст. 207 Цивільного кодексу України.
Відповідно до п. 3 Додатку 2 до Договору Датою здійснення поставки Товару Контрагентом є дата його прийняття у відповідності до умов Додатку № 3.
Згідно п 5.2. Договору У момент передачі товару Контрагент зобов`язується надати МХП на кожну партію товару первинні облікові-документи та інші товаросупровідні документи, передбачені Додатками до даного Договору, оформлені у відповідності до вимог Договору та чинного законодавства. 
Контрагент буде вважатися таким, який виконав зобов`язання з поставки Товару, якщо він поставив Товар в місце та строки узгоджені Сторонами, із усією супроводжувальною документацією, яка вимагається за чинним законодавством України та даним Договором, якщо внаслідок прийому було встановлено, що товар повністю відповідає вимогам, передбаченим законодавством України умовам, визначеним у Додатках та іншим умовам даного Договору. 
Приймання Товару за показниками якості, що встановлені у Специфікації по якості та безпечності, здійснюється на підставі даних лабораторних досліджень, що проводяться лабораторією по місцю поставки. Зараженість шкідниками і карантинними об`єктами не допускається, а якість Товару має відповідати базисним показникам (нормам), вказаним в Договорі та додатках до нього.
У випадку, якщо при прийманні Товару визначиться невідповідність якості Товару, вимогам Специфікації по якості та безпечності, МХП має право відмовитися від прийняття такого Товару. 
Водночас, в матеріалах справи відсутні докази, що Відповідач виконав у строк визначений сторонами взяті на себе зобов`язання, а тому Товар у відповідному обсязі не поставив.
Відповідно до видаткової накладної № РН-0000008 від 29.01.2026 року Відповідачем було виконано поставку сої обсягом 19 360 кг на суму 322 448.54 грн.
Водночас, Товар у встановлений у Специфікації строк у повному обсязі відвантажений не був, про причини невиконання своїх зобов`язань Контрагент Позивача не повідомляв.
Позивач звернувся до Відповідача із Претензією №1 від 23.01.2026 року із вимогою сплати штрафу за порушення умов укладеного Договору. Однак, відповіді на дану Претензію отримано не було.
Отже, загальна сума штрафу, що належить до стягнення з Відповідача, становить 1 097 820,00 грн.
Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має бути виконано належним чином відповідно до закону, умов договору та інших актів цивільного законодавства.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.
Згідно з ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Згідно з положеннями статей 626-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (частина перша ст. 611 ЦК України).
Відповідно до частини першої ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована підлягає до задоволення в сумі 1 097 820,00 грн.
Відповідно до частин 3, 4 ст. 13 ГПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п.43 постанови Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Аналогічна позиція викладена у п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.
Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").
Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.
Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 13 410.97 грн відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на нього.
Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-242 ГПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Волинь Агро Груп” (вулиця Богдана Хмельницького,32, місто Устилуг, Володимирський р-он, Волинська область, 44731, код ЄДРПОУ 41808702) на користь Приватного акціонерного товариства "МХП" ( 01609, м. Миронівка, Київська обл., вул. Елеваторна, 1, код ЄДРПОУ 25412361) 
1 097 820,00 грн. штрафу, а також 13 410.97 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено
02.09.2026

Суддя Микола ШУМ