| Р І Ш Е Н Н Я | № 127/5445/26

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2026 р.         м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючої судді Медяної Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання – Кравчук Ю.Ю.,
позивача ОСОБА_1 та його представника – адвоката Опольської Н.М.,
представника третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради – Бойко М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позивом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради про встановлення факту самостійного утримання дитини,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з даним позовом, в якому просить встановити факт того, що позивач одноосібно виховує та утримує малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позов мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 10.07.2012 перебували у шлюбі, і в них народився син  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 16.04.2024. З того часу дитина проживає з відповідачем та перебуває на його утриманні. Мати дитини 08.03.2022 виїхала за кордон і з того часу не цікавиться дитиною, не підтримує з нею зв`язок, не бере участі у вихованні та утриманні дитини.
Встановлення вказаного факту необхідне позивачу для реєстрації місця проживання дитини разом з ним, можливості вивозу дитини за кордон для участі в конкурсах та оформлення статусу «одинокий батько», що і стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. (а.с. 37)
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області закрито підготовче провадження у справі та призначено підготовче засідання. Витребувано у Служби у справах дітей Вінницької міської ради належним чином завірену копію акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.73)
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Опольської Н.М. про витребування доказів та витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості про перетин державного кордону України громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 24 лютого 2022 року по 24.06.2026. (а.с.107)
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Опольської Н.М. про витребування доказів та витребувано у Служби у справах дітей Вінницької міської ради висновок про доцільність встановлення факту самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.123)
На виконання ухвали до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 24.08.2026 про недоцільність встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини позивачем. (а.с.130-135)
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Опольська Н.М. подала письмові заперечення на висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 24.08.2026, в якому містяться аргументи, тотожні викладеним у позовній заяві. (а.с.146-148)
Позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Опольська Н.М. в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Також позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він є військовозобов`язаним та не має відстрочки від мобілізації. Також повідомив, що він не звертався до відповідача за дозволом, щодо можливості реєстрації дитини за його місцем проживання та надання відповідачем дозволу на виїз дитини за кордон.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради – Бойко М.П. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та підтримала висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 24.08.2026 про недоцільність встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини позивачем.
Свідок ОСОБА_5 надала наступні показання. Повідомила, що є сусідкою позивача, в будинку проживає трохи більше року, але позивача знає близько двох років, буває у нього в гостях. Позивач проживає разом з дитиною ОСОБА_3 , вона часто бачить їх разом під час прогулянок. Батько та дитина проживають самі, без матері. Мати дитини ніколи не бачила та не знає її. 
Свідок ОСОБА_6 надала наступні показання. Повідомила, що є сусідкою позивача за попереднім місцем проживання. Позивача знає з дитинства, ОСОБА_3 та дитина свідка ходять в одну школу, бачить, як позивач гуляє з дитиною та відвідує Палац дітей та юнацтва. Мати дитини особисто не бачила та не знає. Вихованням та утриманням дитини займається батько. Він також бере участь в батьківських зборах та здає кошти на потреби класу. Свідку не відомо про те, чи бере участь мати в матеріальному утриманні дитини.
Свідок ОСОБА_7 повідомила, що є рідною тіткою позивача, перебуває в добрих відносинах з дитиною та іноді забирає його зі школи. Щоденний догляд за дитиною здійснює батько, який також утримує дитину. Свідок не бачила, щоб мати брала участь у житті дитини. Позивач самостійно виховує сина. Мати дитини знає, але бачила її дуже рідко. Свідку відомо, що мати дарувала сину подарунок на день народження. 
В суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Крім цього, в судовому засіданні було з`ясовано думку малолітньої дитини ОСОБА_3 , який повідомив, що мати переїхала в ОСОБА_8 після початку війни. З матір`ю з того часу спілкується нечасто, коли вона йому телефонує. Мати привітала його з початком навчального року, вітає з днем народження, коли він хворіє. Він проживає з батьком, проводить з ним час, гуляє, робить з ним домашнє завдання.
Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, думку дитини дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 17.11.2016 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.12 на звороті)
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2024 у справі №127/3953/24 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10.07.2012. (а.с.13-14)
З копії характеристики ОСОБА_3 , виданої 28.01.2026 №02-18/29 КЗ «Вінницька початкова школа №5», батько дитини ОСОБА_1 відвідує батьківські збори та бере участь в обговоренні питань життя класного колективу. Протягом трьох років навчання мати учня, ОСОБА_2 , не з`являлася в школі. (а.с.15)
Відповідно до копії довідки №32, виданої 10.02.2026 КЗ «Вінницький міський палац дітей та юнацтва імені Л.Ратушної», ОСОБА_3 відвідує гурток ансамблю спортивного бального танцю «Грація» з 01.09.2025. Батько спілкується з педагогом, цікавиться успіхами сина, відвідує батьківські збори та бере участь у заходах колективу. (а.с.15 на звороті)
Згідно з копією довідки №2297 від 28.01.2026, ОСОБА_3 навчається в комп`ютерній академії «IT Step» за спеціалізацією Basic IT. (а.с.16)
Факт оплати позивачем за навчання дитини у комп`ютерній академії «IT Step» підтверджується копіями квитанції. (а.с.16 на звороті-24 на звороті)
Згідно з витягом з реєстру територіальної громади м. Вінниця від 13.02.2026, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25)
Згідно з витягом з реєстру територіальної громади м. Вінниця від 13.02.2026, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.25 на звороті)
Згідно з копією довідки про місце проживання №1 від 13.02.2026, виданої Головою правління ОСББ «Форест 5», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.14 на звороті)
Рішенням Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 13.02.2026 відмовлено в реєстрації місця проживання ОСОБА_3 разом з ОСОБА_9 у зв`язку з відсутністю згоди матері дитини на таку реєстрацію. (а.с.26-27)
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 15.05.2026, за адресою: АДРЕСА_1 , створені належні умови для проживання та виховання дитини ОСОБА_3 . Зі слів батька ОСОБА_1 , мати дитини не проживає з ними вже близько 3-х років. Дитина проживає з батьком. Зі слів дитини, з матір`ю він спілкується засобами телефонного зв`язку один раз на місяць. Подарунки дарувала на день народження. Дитина повідомила, що мати проживає в Берліні. (а.с.82)
Згідно з відповіддю Головного центру інформації ДПС України №19.5.1/49018-26-Вих від 26.06.2026, ОСОБА_2 перетинала державний кордон Україниу період з 24.02.2022 по 24.06.2026, вперше - 04.01.2023 у напрямку: «виїзд з України», останній перетин кордону відбувся 12.11.2025 у напрямку: «виїзд з України». (а.с.119 на звороті)
Судовим наказом, виданим 16.02.2026 Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/3048/26 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 28.01.2026. (а.с.151)
З висновку органу опіки і піклування Вінницької міської ради №01/00/011/49127 від 24.08.2026 вбачається, що орган опіки і піклування Вінницької міської ради вважає недоцільним встановлення факту одноосібного виховання та утримання ОСОБА_1 дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даному висновку зазначено, що судовий наказ від 16.02.2025 підтверджує обов`язок матері брат участь в матеріальному утриманні дитини та праві батька одержувати аліменти, однак сам по собі не підтверджує фактичної несплати аліментів. Розрахунку заборгованості, документів виконавчого провадження або інших належних доказів, які підтверджують несплату матір`ю аліментів та повну відсутність її матеріальної участі в утриманні дитини органу опіки та піклування не надано. Дитина ОСОБА_10 під час бесіди повідомив, що його мати проживає в місті Берлін, він спілкується з нею телефоном та отримує від неї подарунки на день народження. Отже між матір`ю та дитиною збережений особистий та емоційний зв`язок. Мати не повідомляла про відмову від виконання батьківських обов`язків або повне припинення участі в житті сина. Сукупність матеріалів підтверджує, що ОСОБА_3 постійно проживає разом з батьком, який належно виконує батьківські обов`язки та здійснює основний обсяг щоденного догляду, виховання та матеріального забезпечення сина. Водночас надані матеріали не підтверджують, що ОСОБА_2 взагалі не виконує своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Мати не позбавлена батьківських прав, її права та обов`язки щодо сина не обмежені та не припинені, між нею та дитиною збережено спілкування, а належних доказів фактичної несплати аліментів і повної відсутності іншої матеріальної допомоги не надано. (а.с.131-135)
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно з положеннями частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).
Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.
Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.
Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.
СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.
Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.
Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків із виховання дитини.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду
від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22.
Верховний Суд уже зауважував, що встановлення певних фактів має на меті підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (постанови Верховного Суду: від 28 грудня 2020 року у справі № 482/2163/17, від 15 вересня 2021 року у справі № 487/3126/17, від 07 лютого 2024 року у справі № 569/18407/22, від 11 грудня 2024 року у справі № 569/2642/23).
Окреме проживання батьків, визначення місця проживання дитини з батьком не можуть розцінюватися як самостійне виховання батьком дитини. 
Подібний висновок щодо застосування норм права наведено у постановах Верховного Суду: від 09 грудня 2025 року у справі № 307/4851/22, від 28 січня
2026 року у справі № 947/37166/23; 01 червня 2026 року у справі № 725/5985/25.
Верховний Суд у своїй постанові від 25 березня 2026 року у справі №161/1337/25 зазначає, що саме по собі перебування матері за кордоном та проживання дитини з батьком в Україні не свідчить про самостійне виховання та утримання дитини.
Суд також зауважує, що факт самостійного виховання дитини може мати негативні наслідки для матері дитини.
Матеріали справи свідчать, що малолітня дитина проживає разом з батьком, однак вказана обставина жодним чином не підтверджує факт ухилення матері від участі у вихованні дитини. 
Разом з тим, судом встановлено, що матір контактує з дитиною, тобто бере участь у вихованні дитини, сплачує аліменти (з заявою про стягнення яких позивач звернувся перед зверненням до суду з даним позовом). 
Крім цього, в частині четвертій статті 19 СК України визначено, що під час розгляду судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).
Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, який повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком/матір`ю своїми обов`язками і бути законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересам дітей (постанова Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13191/19-ц).
Судом встановлено, що Виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято висновок №01/00/011/49127 від 24.08.2026 про недоцільність встановлення факту одноосібного виховання та утримання дитини ОСОБА_3 батьком ОСОБА_1 .
Суд вважає даний висновок повним та достатньо обґрунтованим, і не вбачає підстав не брати його до уваги. 
Як установлено судом та підтверджено матеріалами справи, мати дитини не є померлою, не позбавлена батьківських прав, не визнана зниклою безвісті або безвісно відсутньою, не оголошена померлою, не відбуває покарання у місцях позбавлення волі, не є тяжко хворою, внаслідок чого не може взагалі брати участь у вихованні дитини, а перебуває за межами України. Виховання своєї дитини є обов`язком батьків. Невиконання матір`ю батьківських обов`язків щодо дитини, в суді не доведено, а відтак відсутні підстави для встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком.
Крім цього, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
З позову вбачається, що підставою для звернення до суду це необхідність реєстрації місця проживання дитини разом з позивачем, можливість виїзду дитини за кордон для участі в конкурсах без згоди матері та оформлення статусу «одинокий батько». 
У судовому засіданні встановлено, що відповідач - мати дитини не заперечувала, щодо місця реєстрації дитини за адресою реєстрації батька та виїзду за кордон, тобто відсутній спір між сторонами з цього приводу.
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, фактично пред`явлений військовозобов`язаним під час мобілізації на особливий період із метою створення умов та обставин, які можуть бути підставою для надання відстрочки від направлення для проходження базової військової служби, призову на військову службу чи звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позов є безпідставним, необгрунтовани, та не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 7, 15, 19, 121, 141, 150, 152, 155, 157, 164 СК України, ст. ст. 13, 49, 76-81, 263-265, 268, 273, ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради про встановлення факту самостійного утримання дитини - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;
третя особа Служба у справах дітей Вінницької міської ради, код ЄДРПОУ 44566028, місцезнаходження юридичної особи: м. Вінниця, вул. Соборна, 50.

Суддя