Справа № 314/6012/24
Провадження № 2/314/709/2025

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.07.2026 м.Вільнянськ 

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Капітонова Є.М.,
секретар судового засідання Чос Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ цивільну справу за позовом виконувача обов`язків керівника Мелітопольської окружної прокуратури в інтересах Приазовської селищної ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженнями землями природно-заповідного фонду,
за участю прокурора Віслова А.О.,
ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області звернувся виконувач обов`язків керівника Мелітопольської окружної прокуратури в інтересах Приазовської селищної ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженнями землями природно-заповідного фонду. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що рішенням Запорізького облвиконкому від 12.12.1979 № 533 оголошений ландшафтний заказник місцевого значення «Гирло річки Корсак», рішенням Запорізького облвиконкому від 25.09.1984 № 315 – затверджений в складі мережі територій та об`єктів природно-заповідного фонду області. У 1995 році Запорізькою філією Інституту Землеустрою Української академії аграрних наук розроблено проект роздержавлення та приватизації земель сільськогосподарського пайового об`єднання «Азовець» Приазовського району Запорізької області, який містить поконтурну експлікацію земель, у тому числі – природоохоронного значення. На картографічному матеріалі до цього проекту позначено межі ландшафтного заказника місцевого значення. Разом з тим, встановлено, що на підставі розпорядження голови Приазовської районної державної адміністрації № 403 від 15.04.2010 (Державний акт на право власності на землю серії ЯК № 812257 від 26.05.2010) відповідачем отримано у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506 площею 0,06 га, яка розташована на території Ботієвської сільської ради Приазовського (наразі-Мелітопольського) району Запорізької області, у тому числі у межах вищевказаного об`єкту ПЗФ. Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.12.2024 № 406637336, відповідач досі є власником спірної земельної ділянки, об`єкти нерухомості на земельній ділянці відсутні. За даними Державного земельного кадастру, вказану земельну ділянку віднесено до категорії земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням – для індивідуального садівництва, вид використання земельної ділянки – ведення садівництва. Відповідно до викопіювання з проекту приватизації земель сільськогосподарського пайового об`єднання «Азовець» Приазовського району Запорізької області, схеми розташування земельних ділянок, що розташовані на території Мелітопольського району Запорізької області в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Гирло річки Корсак», плану меж земельних ділянок, що розташовані на території Мелітопольського району Запорізької області в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Гирло річки Корсак», які виготовлені ФОП ОСОБА_2 , встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506 знаходиться в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Гирло річки Корсак», що не відповідає правовому режиму природоохоронних територій, оскільки суперечить вимогам законодавства. Наведене підтверджується графічними даними Національної кадастрової системи (шар «Природо-заповідний фонд»), відповідно до яких, спірна земельна ділянка з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506 площею 0,06 га перебуває в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Гирло річки Корсак». Відтак, земельна ділянка з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506 входить в межі зазначеного ландшафтного заказника місцевого значення і за категорією належить до земель природно-заповідного фонду. 
Позивач стверджує, що за приписами ст. 54 Закону України «Про природно – заповідний фонд України» зміна меж, категорії та скасування статусу територій та об`єктів природно-заповідного фонду проводиться відповідно до ст. ст. 51-53 цього Закону. Відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України «Про природно – заповідний фонд України» рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами. В силу положень ст. ст. 20, 122, 149, 150 ЗК України, на момент прийняття головою Приазовської районної державної адміністрації розпорядження від 15.04.2010 № 403, органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах був КМУ. Разом з цим, Верховною Радою України 28.04.2021 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» (27.05.2021 набрав законної сили), яким внесено суттєві зміни, у тому числі, у ЗК України щодо права власності земельних ділянок та їх розпорядників. за змістом яких у КМУ на теперішній час відсутні повноваження щодо розпорядження землями природно-заповідного фонду. Відтак, із 27.05.2021 КМУ втратив повноваження щодо розпорядження землями природно-заповідного фонду. Згідно із інформацією КМУ від 26.03.2024 останнім, рішень про зміну цільового призначення, вилучення та передачу земельних ділянок з державної власності з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506 не приймалось. Відповідно до інформації Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 29.03.2024 проекти рішень та матеріали щодо передачі, вилучення, зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506 до Міндовкілля не надходили. Згідно із інформаціями Запорізької обласної військової адміністрації від 01.04.2024, 18.04.2024, 16.05.2024 Запорізькою обласною радою рішення про скасування статусу заказника, зміну його площі чи категорії, зміну цільового призначення земель, що входять до заказника, у тому числі до категорії земель сільськогосподарського призначення, не приймались; клопотання до КМУ про передачу або вилучення земельних ділянок заказника та щодо зміни їх цільового призначення обласною державною адміністрацією не надавались. Відповідно інформації ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 02.04.2024 згідно з інформаційним шаром програмного забезпечення ведення Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506 розташована в межах природно-заповідного фонду. Наведене свідчить про те, що оскільки органами уповноваженими на зміну цільового призначення, вилучення та передачу земельних ділянок природоохоронного призначення не приймалось відповідних рішень, то земельна ділянка з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506, яка перебуває в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Гирло річки Корсак», на даний час, відноситься до земель природно – заповідного фонду України, є особливо цінною земельною ділянкою та перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до п. «в» ч. 4 ст. 83 ЗК України, землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, належать до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, якщо інше не передбачено законом. Територіям природно-заповідного фонду законодавець надав особливий, виключний статус. Так, ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» закріплено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду підлягають особливій державній охороні. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про природно – заповідний фонд України» на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.
Разом з тим, розпорядженням голови Приазовської РДА Запорізької області від 15.04.2010 № 403 незаконно змінено цільове призначення вищевказаної земельної ділянки, що призвело до фактичної зміни меж ландшафтного заказника місцевого значення «Гирло річки Корсак».
Позивач просить усунути перешкоди Приазовській селищній раді у користуванні і розпорядженні землями природно-заповідного фонду шляхом повернення земельної ділянки з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506, площею 0,06 га від ОСОБА_1 на користь (у власність) Приазовської селищної ради; усунути перешкоди Приазовській селищній раді у користуванні і розпорядженні землями природно-заповідного фонду шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506, площею 0,06 га в Державному земельному кадастрі, розташованої на території Ботіївської сільської ради Приазовського (Мелітопольського) району Запорізької області; усунути перешкоди Приазовській селищній раді у користуванні і розпорядженні землями природно-заповідного фонду шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506, площею 0,06 га, що розташована на території Ботіївської сільської ради Приазовського (Мелітопольського) району Запорізької області (номер відомостей про речове право: 38404955, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2179958523245); стягнути з ОСОБА_1 судовий збір не користь держави у розмірі 7267,20 грн. 
Ухвалою суду від 22.01.2025 відкрито провадження у цивільній справі № 314/6012/24, постановлено розгляд цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. 
17.02.2025 через систему «Електронний суд» представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому не погоджуючись із позовними вимогами зазначає, що спірна земельна ділянка знаходиться та тимчасово окупованій території, а позивач в свою чергу не надає докази того, що він не лише бажає, а може користуватись та розпоряджатись спірною земельною ділянкою по факту, що спростовує його доводи у перешкоджанні відповідачем в користуванні нею. Лише документальне підтвердження, без фактичного його застосування не може бути, ні підставою для звернення з відповідним позовом до суду, ні підставою для задоволення таких вимог. Оскільки, жодним чином відповідач не перешкоджає позивачу у користуванні спірною земельною ділянкою, а документальне визначення статусу даної земельної ділянки може бути предметом іншого позову, а позивач повинен вибрати інший засіб захисту наче порушеного його права (скасувати всі незаконні на його думки рішення, акти для оформлення законного статусу спірної земельної ділянки). Більш того, позивач визнає, що відповідач є власником спірної земельної ділянки, натомість не надає доказів того, що роздержавлення та приватизація земель ПЗФ у 1995 року була незаконною. Окрім того відповідач надає суду докази, що він окрім документального оформлення свого права власності на спірної ділянки, фактично нею користувався до початку воєнного стану та сплачував за неї земельний податок.
Представник відповідача зазначає, що позивач посилається на лист Запорізької обласної військової адміністрації від 26.05.2024 № 06082/08-54, в якому адміністрація посилається на начебто якісь архівні дані, але до листа їх не надає, як і позивач до позовної заяви їх також не надає, що ставить під сумнів існування цих даних станом на 14.05.2024. Більш того, відповідач звертає увагу суду, що ці архівні дані залишилися на тимчасово окупованій території і до закінчення воєнного стану та повернення окупованих територій, позивач не зможе надати суду належні та допустимі докази в підтвердження своєї позиції, а саме, яким чином після прийняття рішення Запорізького облвиконкому від 25.09.1984 № 315, яким затверджено в складі мережі територій та об`єктів природо-заповідного фонду області, у 1995 році Запорізькою філією Інституту Землеустрою Української академії аграрних наук було розроблено проект роздержавлення та приватизації земель сільськогосподарського пайового об`єднання «Азовець» Приазовського району Запорізької області. Також, позивач не зазначає у позові, що відбувалось із цією територією в період з вересня 1984 року по 1995 рік.
Відповідач звертає увагу суду, що до 1992 року взагалі не існувала природно-заповідного фонду. Відповідно до Земельного кодексу, який діяв на той час, були землі: сільськогосподарського призначення; землі населених пунктів; землі промисловості, транспорту, зв`язку, оборони та іншого призначення; землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; землі лісового фонду; землі водного фонду; землі запасу. 
Представник відповідача зазначає, що 13.03.1992 ухвалено постанову «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» № 2200, прийняття якої дозволило почати роздержавлення, паювання і приватизацію землі мешканцями міст та селищ для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, надання підприємствам, установам і організаціям земельних ділянок для колективного городництва за рахунок існуючих земель запасу. Друга постанова, прийнята в той же день «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» № 2201, відповідно до якої право колективної та приватної власності на землю, а також право постійного користування землею посвідчувалися державними актами. 
Указ Президента Україні від 10.11.1994 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» прискорив процес роздержавлення земель в Україні. Сам порядок паювання землі був прийнятий лише в 1995 році Указом Президента України № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Що в свою чергу підтверджує законність розробки проекту роздержавлення та приватизації земель сільськогосподарського пайового об`єднання «Азовець» Приазовського району Запорізької області. Згідно з вищевказаним Указом паювання проводилося як під час членства, так і у разі виходу з членства колективного суб`єкта. У першому випадку документом, що посвідчував право на частку, був сертифікат, а в другому - державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Державний акт видавався без присвоєння ділянці кадастрового номера. Відтак, Сільськогосподарське пайове об`єднання «Азовець» цілком на законних підставах в той період здійснила приватизацію спірних земель. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повному обсязі. 
20.03.2025 через систему «Електронний суд» позивачем подано відповідь на відзив, у якому зазначає, що за приписами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. 27.05.2021 КМУ втратив повноваження щодо розпорядження землями природно-заповідного фонду, тому доводи, що належним позивачем у справі має бути КМУ - безпідставні. Крім того, згідно із інформацією КМУ від 26.03.2024, останнім рішень про зміну цільового призначення, вилучення та передачу земельних ділянок з державної власності з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506 не приймалось. З огляду на вказані вище обставини щодо належності позивача- Приазовської селищної ради, відсутності у КМУ повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, доводи про необхідність повідомлення Міністерства юстиції України про відкриття провадження за вказаним позовом є безпідставними. Отже, прокурором обґрунтовано визначено позивачем за вказаним позовом саме Приазовську селищну раду, у позові викладено обставини, які підтверджують факт бездіяльності уповноваженого органу та, відповідно, необхідність звернення прокурора до суду. Позивач стверджує, що титул і правовий режим обмежено оборотоздатних земель як об`єктів права власності, які не можуть набуватися приватними власниками, встановлений законодавством і до внесення відповідних змін до законодавства є невід`ємним та незмінним. Доки вказаний правовий титул зберігається, суб`єкт права власності зберігає також і повноваження правової охорони та захисту свого права. Реалізація такого права повинна відбуватися з урахуванням зазначених особливостей, які відмежовують обмежно оборотоздатні об`єкти цивільних прав від об`єктів, які можуть перебувати у приватній власності та у вільному обігу між приватними особами. 
Предмет негаторного позову становить вимога власника, який володіє майном, до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову є посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном та факти, які підтверджують дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей.
Посилання представника відповідача на той факт, що до 1992 року не існувало поняття земель природно-заповідного фонду, позивач вважає недоречними, оскільки незаконне розпорядження про передачу спірної земельної ділянки у приватну власність Приазовською районною державною адміністрацією прийнято у 2010 році. Проведення роздержавлення та приватизації земель сільськогосподарського пайового об`єднання «Азовець» не спростовує факту незаконності передачі спірної земельної ділянки у приватну власність, оскільки проєкт роздержавлення та приватизації земель сільськогосподарського пайового об`єднання «Азовець» Приазовського району Запорізької області містить поконтурну експлікацію земель, у тому числі – природоохоронного значення. На картографічному матеріалі до цього проекту позначено межі ландшафтного заказника місцевого значення. Відповідно до викопіювання з проєкту приватизації земель сільськогосподарського пайового об`єднання «Азовець» Приазовського району Запорізької області, схеми розташування земельних ділянок, плану меж земельних ділянок, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506 знаходиться в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Гирло річки Корсак», що не відповідає правовому режиму природоохоронних територій, оскільки суперечить положенням Земельного кодексу України, Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Закону України «Про природно-заповідний фонд України». Вказане також підтверджується графічними даними Національної кадастрової системи (шар «Природо-заповідний фонд»), відповідно до яких, спірна земельна ділянка з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506 площею 0,06 га знаходиться в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Гирло річки Корсак».
Позивач із посиланням зокрема і на картографічні матеріали, стверджує, що земельна ділянка з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506 входить в межі зазначеного ландшафтного заказника місцевого значення і за категорією належить до земель природно-заповідного фонду. 
Позивач стверджує, що згідно з додатком до тимчасової картки первинного обліку територій та об`єктів природно-заповідного фонду України ландшафтного заказника місцевого значення «Гирло річки Корсак» (форма 1 ДКПЗФ) територія заказника характеризується унікальним поєднанням солонців, солончаків, дернових, лучних, торфово-болотних грунтів та є ареалом гніздування птахів, які занесені до Червоної книги України (журавель степовий, лунь степовий, орлан-білохвіст, скопа, сорокопуд сірий, кроншнеп великий, кулик-сорока, огар, стрічкарка малинова, ходуличник, дерихвіст Документ сформований в системі «Електронний суд» 19.03.2025 9 степовий та ін.). Запорізька область розташована в степовій зоні з переважно одноманітним ландшафтом, але через відмінності тектонічної будови, рельєфу, клімату й особливості ґрунтів, видового складу рослин і тварин, створюються окремі ділянки, не схожі за своїм загальним виглядом. Саме через такі особливості створено ландшафтний заказник місцевого значення «Гирло річки Корсак» площею 800 га. Спірна земельна ділянка на час її набуття відповідачем була віддалена від будь-яких об`єктів інфраструктури та забудови, виділялась поміж земель нерозораністю та іншою рослинністю, розташовувалась у безпосередній близькості від видозміненого природою ландшафту. 
Позивач стверджує, що відповідач у силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих характерних для земель природно-заповідного фондів ознак (віддаленість від забудови, нерозореність, наявність незайманої рослинності, безпосередня близькість до видозміненого природою ландшафту) спірної земельної ділянки знав або, проявивши розумну обачність, повинен був знати про те, що ця ділянка вибула з володіння держави з порушенням вимог закону. Отримання такої ділянки усупереч зазначеним обставинам ставить під обґрунтований сумнів його добросовісність під час набуття її у власність. На задоволенні позовних вимог наполягає. 
Ухвалою суду від 27.08.2025 підготовче провадження у справі закрито. Постановлено цивільну справу № 314/6012/24 призначити до судового розгляду по суті. 
28.10.2025 до суду представником відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності, обгрунтовуючи її тим, що позов стосується земельної ділянки із кадастровим номером 2324581400:02:004:0506, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Право власності оформлено на підставі: розпорядження голови Приазовської районної державної адміністрації № 403 від 15.04.2010; державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 812257 від 26.05.2010, які є чинними і не були скасовані у встановленому законом порядку. З моменту видання розпорядження та видачі державного акта минуло понад 14 років. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальний строк позовної давності становить три роки. Представник відповідача просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності за позовом Керівника Бердянської окружної прокуратури в інтересах Приазовської селищної ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні землями природно-заповідного фонду. Відмовити у задоволенні позову повністю, ще й у зв`язку з пропуском строку позовної давності.
У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягав на тих підставах, що в ньому зазначені. 
Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, правову позицію висловили в поданому до суду відзиві на позовну заяву.
Суд, заслухавши учасників, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯК № 812257 від 26.05.2010 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0600 га на території Ботіївської сільської ради для ведення садівництва, кадастровий номер 2324581400:02:004:0506, що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 406637336 від 04.12.2024. 
Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2307834582020 від 07.08.2020 ОСОБА_1 має у власності земельну ділянку із цільовим призначенням- для індивідуального садівництва площею 0,06 га, кадастровий номер 2324581400:02:004:0506, розташована на території Ботіївської сільської ради. 
Матеріали справи містять зокрема : 
-охоронні зобов`язання Департаменту захист довкілля № 138 від 15.12.2021; № 139 від 15.12.2021; № 140 від 15.12.2021; № 147 від 16.12.2021;
-лист Запорізької обласної військової адміністрації від 16.05.2024 № 06082/08754, за змістом якого ландшафтний заказник місцевого значення «Гирло річки Корсак», розташований на території Мелітопольського району (колишній-Приазовський район) Запорізької області створено (оголошено) відповідно до рішення Запорізького облвиконкому від 25.09.1984 № 315. Відповідно до архівних даних виконавчого апарату Запорізької обласної ради станом на 14.05.2024 Запорізькою обласною радою рішень про переведення земель природно-заповідного фонду ландшафтного заказника місцевого значення «Гирло річки Корсак» до іншої категорії, у тому числі сільськогосподарського призначення, а також рішень про зміну цільового призначення земель та про скасування статусу цього заказника не приймалось;
-лист Запорізької обласної військової адміністрації від 01.04.2024 № 03786/08-17, згідно якого клопотання до КМУ про передачу або вилучення земельних ділянок заказника місцевого значення «Гирло річки Корсак» та щодо їх цільового призначення обласною державною адміністрацією не надавались;
-лист Департаменту природно-заповідного фонду та біорізноманіття Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 29.03.2024 № 11/11-05/1070-24 з приводу того, що інформація про прийняття КМУ розпоряджень про передачу або вилучення земельних ділянок ландшафтного заказника місцевого значення «Гирло р. Корсак» та щодо зміни їх цільового призначення в Міндовкілля відсутня. Проекти рішень та матеріали щодо передачі, вилучення, зміни цільового призначення земельних ділянок з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506 до Міндовкілля не надходили;
-тимчасову картку первинного обліку територій та об`єктів природно-заповідного фону України ПЗФ «Гирло ріки Корсак» зі змісту якої вбачається, що категорією об`єкту є ландшафтний заказник місцевого значення, який перебуває у підпорядкуванні КСП «Азовець», КРП «Перемога» Приазовського лісництва мелітопольського держлісгоспу Приазовсього району Запорізької області, створено рішенням Запорізького облвиконкому № 315 від 25.09.1984. 
Рішенням Запорізького облвиконкому від 12.12.1979 № 533 оголошений ландшафтний заказник місцевого значення «Гирло річки Корсак», рішенням Запорізького облвиконкому від 25.09.1984 № 315 – затверджений в складі мережі територій та об`єктів природно-заповідного фонду області.
Відповідно до викопіювання з проекту приватизації земель сільськогосподарського пайового об`єднання «Азовець» Приазовського району Запорізької області, схеми розташування земельних ділянок, що розташовані на території Мелітопольського району Запорізької області в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Гирло річки Корсак», плану меж земельних ділянок, що розташовані на території Мелітопольського району Запорізької області в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Гирло річки Корсак», які виготовлені ФОП ОСОБА_2 , встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506 знаходиться в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Гирло річки Корсак», що не відповідає правовому режиму природоохоронних територій, оскільки суперечить положенням Земельного кодексу України, Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Закону України «Про природно-заповідний фонд України». 
За приписами ст. 19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення. Землі природно-заповідного фонду, згідно із ст. 43 ЗК України – це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. 
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до ст. 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення. На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.
Згідно з наведеними положеннями ЗК України, а також ст. 61 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», заказники належать до природно-заповідного фонду України. Відповідно до ч. 1 ст. 178 ЦК України, яка врегульовує питання оборотоздатності об`єктів цивільних прав, передбачено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту або не обмежені в обороті. Відповідно до частини другої цієї статті види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом. Визначення на законодавчому рівні об`єктів, що обмежені в обороті і не можуть перебувати у приватній власності або в користуванні з іншим цільовим призначенням, є умовою дотримання конституційного режиму права власності на них. Правовою підставою виникнення речових прав володіння, користування, розпорядження такими об`єктами визначається законодавчими актами, зокрема Конституцією України, ЗК України, іншими законами. Саме законодавчими актами забороняється перебування певних об`єктів власності Українського народу, державної та комунальної власності у приватній власності або в користуванні для інших цілей. Відповідно до п. «в» ч. 4 ст. 83 ЗК України, землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, належать до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, якщо інше не передбачено законом. Територіям природно-заповідного фонду законодавець надав особливий, виключний статус. Так, статтею 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» закріплено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду підлягають особливій державній охороні. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. За положеннями ч. 1 ст. 9 Закону України «Про природно - заповідний фонд України», території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватись у природних, науково – дослідних, оздоровчих, рекреаційних, освітньо- виховних цілях та для моніторингу навколишнього природного середовища. Таким чином, законодавцем визначено вичерпний перелік видів використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, яким не передбачено ведення на цих землях сільськогосподарської діяльності. Статтею 5 Закону України «Про екологічну мережу України» передбачено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду, землі водного фонду є складовою екомережі. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про екологічну мережу України» екомережа – це єдина територіальна система, яка утворюється з метою поліпшення умов для формування та відновлення довкілля, підвищення природно-ресурсного потенціалу території України, збереження ландшафтного та біорізноманіття, місць оселення та зростання цінних видів тваринного і рослинного світу, генетичного фонду, шляхів міграції тварин через поєднання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, які мають особливу цінність для охорони навколишнього природного середовища і відповідно до законів та міжнародних зобов`язань України підлягають особливій охороні. 
У ст. 4 Закону України «Про екологічну мережу України» вказано, що збереження цілісності екомережі здійснюється відповідно до принципів забезпечення цілісності екосистемних функцій складових елементів екомережі, збереження та екологічно збалансоване використання природних ресурсів на території екомережі. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави дійти до висновку, що території та об`єкти природно-заповідного фонду наділені надважливими функціями і завданнями, мають особливий статус та перебувають під особливою державною охороною, тобто згідно зі ст. 178 ЦК України належать до об`єктів, обмежених в обороті. Розташування земельної ділянки з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506 площею 0,06 га в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Гирло річки Корсак» за чинним законодавством свідчить про її віднесення до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює перебування земельної ділянки з іншим статусом цільового використання -для ведення садівництва. 
Згідно із законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною. Під цільовим призначенням земельної ділянки варто розуміти визначений законодавством правовий режим її експлуатації (використання), водночас поширення на відповідну територію режиму природно-заповідного фонду, встановленого законом, обтяжує цю земельну ділянку тими обмеженнями, які вимагаються для збереження і охорони цих земель. Така охорона земель природно-заповідного фонду є комплексною, оскільки забороняє будь-яку діяльність, яка може негативно впливати на стан природних ресурсів, передбачає вичерпний перелік видів використання, а також особливий склад органів державної влади та місцевого самоврядування, які приймають рішення щодо створення, зміни меж, статусу та їх вилучення. Разом з цим, за ст. 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Особливий порядок охорони таких земель визначений п. п. «б», «д» ч. 1 ст. 164, ст. 166 ЗК України. Тобто, на відміну від земель сільськогосподарського призначення, режим охорони земель природно-заповідного фонду спрямований на збереження не тільки самої природи, рідкісних видів рослин та тварин, унікальних ландшафтів, водних ресурсів, а й цілої світової екосистеми природних територій, за допомогою яких природа може відновлюватись, щоб не перетворитись в аграрну пустелю. Таким чином, спірна земельна ділянка в силу імперативної вказівки законодавця належить до земель природно-заповідного призначення за фактом розташування на них об`єкта природно-заповідного фонду - ландшафтного заказника місцевого значення «Гирло річки Корсак». 
Разом з тим, розпорядженням голови Приазовської РДА Запорізької області від 15.04.2010 № 403, незаконно змінено цільове призначення вищевказаної земельної ділянки, що призвело до фактичної зміни меж ландшафтного заказника місцевого значення «Гирло річки Корсак».
У практиці Європейського суду з прав людини, зокрема рішеннях у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014, виокремлено три критерії (принципи), які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого Протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення ст. 1 Першого Протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинне здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого Протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» - це наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».
Водночас висновки ЄСПЛ потрібно застосовувати не безумовно, а з урахуванням фактичних обставин справи, оскільки цей суд рекомендував оцінювати дії не тільки органів держави-відповідача, але і самого скаржника. Адже певні випадки порушень, на які особа посилається як на підставу для застосування ст. 1 Першого Протоколу, можуть бути пов`язані з протиправною поведінкою самого набувача майна.
У цьому спорі, з огляду на характер правовідносин, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача-1 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.
Конституція України у ст. ст. 13 та 14 визначає, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
За правилами ст. ст. 4, 5 ЗК України, завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.
Прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (ст. 13 Конституції України) правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі державної власності. В цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. ст. 14, 19 Конституції України).
У спорах стосовно земель природно-заповідного фонду, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (ч. 3 ст. 13, ч. 7 ст. 41, ст. 50 Конституції України).
Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (ст. ст. 18, 19, п. «а» ч. 1 ст. 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (ст. 14 Конституції України).
Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, без належного дозволу уповноваженого на те органу може зумовлювати конфлікт між гарантованим ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля. У силу об`єктивних, видимих природних властивостей спірної земельної ділянки, відповідач проявивши розумну обачність, міг та повинен був знати про те, що спірна ділянка належить до земель природно-заповідного фонду. 
З огляду на викладене вище, у спірних правовідносинах загальний інтерес у контролі за використанням земель природно-заповідного фонду за цільовим призначенням для гарантування безпечності довкілля та непогіршення екологічної ситуації превалює приватний інтерес відповідача у збереженні земельної ділянки у його власності, що кореспондується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц.
За приписами ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відтак, поняття перешкод у реалізації прав користування і розпорядження є загальним і може охоплювати не тільки фактичну відсутність доступу до земельної ділянки та можливості використати її за цільовим призначенням, а й будь-які інші неправомірні дії порушника прав, а також рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, у зв`язку з якими розпорядження і користування майном ускладнене або повністю унеможливлене.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Позов виконувача обов`язків керівника Мелітопольської окружної прокуратури в інтересах Приазовської селищної ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженнями землями природно-заповідного фонду, задовольнити. 
Усунути перешкоди Приазовській селищній раді (код ЄДРОПОУ 20527198, вул. Покровська, 31, смт. Приазовське, Мелітопольський район, Запорізька область, 72401) у користуванні і розпорядженні землями природно-заповідного фонду шляхом повернення земельної ділянки з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506, площею 0,06 га від ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 22.01.2002 Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області, АДРЕСА_1 ) на користь (у власність) Приазовської селищної ради (код ЄДРОПОУ 20527198, вул. Покровська, 31, смт. Приазовське, Мелітопольський район, Запорізька область, 72401). 
Усунути перешкоди Приазовській селищній раді (код ЄДРОПОУ 20527198, вул. Покровська, 31, смт. Приазовське, Мелітопольський район, Запорізька область, 72401) у користуванні і розпорядженні землями природно-заповідного фонду шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506, площею 0,06 га в Державному земельному кадастрі, розташованої на території Ботіївської сільської ради Приазовського (Мелітопольського) району Запорізької області. 
Усунути перешкоди Приазовській селищній раді (код ЄДРОПОУ 20527198, вул. Покровська, 31, смт. Приазовське, Мелітопольський район, Запорізька область, 72401) у користуванні і розпорядженні землями природно-заповідного фонду шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 22.01.2002 Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області, АДРЕСА_1 ) на земельну ділянку з кадастровим номером 2324581400:02:004:0506, площею 0,06 га, що розташована на території Ботіївської сільської ради Приазовського (Мелітопольського) району Запорізької області (номер відомостей про речове право: 38404955, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2179958523245). 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 22.01.2002, Ленінським РВ УМВС України в АДРЕСА_1 ) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Мелітопольської окружної прокуратури (адреса: вул. Дмитра Апухтіна, 29 А, м. Запоріжжя, розрахунковий рахунок UA438201720343180001000000271, відкритий у Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ЄДРПОУ 02909973) кошти, витрачені на сплату судового збору у розмірі 7267,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Євген Миколайович Капітонов

09.07.2026