Справа № 127/20391/26
Провадження № 2-а/127/205/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.07.2026   м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Бессараб Н.М.,
при секретарі Перевізник А.О., 
за участю представника позивача - адвоката Непийводи К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Непийводу К.В. звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови начальника  ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 №3492 від 02.06.2026 про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн, провадження у справі просив закрити, а також стягнути з відповідача судові витрати.
Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 20 травня 2026 року гранатометником роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , стосовно ОСОБА_1 складено протокол №6556 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку), відповідно до якого: « ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 4 підпункту 10-1п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно з додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022, а саме, що ОСОБА_1 , будучи у встановленому порядку визнаний обмежено придатним до військової служби не виконав вимоги пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ № 3621-Х від 21.03.2024 (в редакції закону № 4235-ХІ від 12.02.2025 ) в частині обов`язку до 5-го червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, що є порушенням мобілізаційного законодавства 210-1 КУпАП. За вищевказаних обставин, у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 було розглянуто справу про адміністративне правопорушення, винесено постанову №3492 від 02.06.2026 та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 17 000 грн. Проте із оскаржуваною постановою позивач не погоджується та вважає її незаконною та необгрунтованою. 
Позивач вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення №6556 від 20.05.2026 зазначено, що позивач порушив вимоги: абз. 6 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством); абз. 4 підпункту 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно з додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (Водночас, покликання на підпункт 10-1 є помилковим, оскільки такий структурний елемент нормативно-правового акту у тексті такого взагалі відсутній); пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ № 3621-Х від 21.03.2024 в редакції закону № 4235-ХІ від 12.02.2025 (Законів України № 3621-Х від 21.03.2024 та № 4235-ХІ від 12.02.2025 з такими реквізитами (номерами) в правовому полі України взагалі не існує, а відповідні акти ніколи не приймалися Верховною Радою України, що унеможливлює будь-яке правове покликання на них); у зв`язку із чим, позивач підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 (або 210-1) Кодексу України про адміністративні порушення (описуючи суть правопорушення, в тексті протоколу двічі стверджується, що дії позивача «є порушенням мобілізаційного законодавства згідно зі ст. 210-1 КУпАП». Натомість, у кваліфікації зазначено, що позивач підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за абсолютно іншою статтею — за частиною 3 статті 210 КУпАП). Разом із тим, із оскаржуваної постанови, якою притягнуто позивача до відповідальності, уже вбачаються: порушення вимог абз. 4 підпункту 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно з додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» оскільки підпункт 10-1 пункту 1 Правил було виключено на підставі Постанови КМУ № 916 від 30.07.2025 року, на момент складання протоколу та винесення оскаржуваної постанови ця норма була нечинною, а тому відповідач не мав правових підстав для її застосування. Більше того, до виключення та втрати чинності таким пунктом (в останній його редакції від 23.07.2025), з такої норми випливав обов`язок, а саме: призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, про що взагалі не йдеться у протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові, оскільки відповідач зазначає про порушення обов`язку щодо проходження повторного медичного огляду, тоді як зазначена норма регулювала виключно процедуру та строки уточнення персональних даних (військово-облікових даних), що свідчить про повну невідповідність між змістом правової норми та фактичною суттю описаного «правопорушення»; за порушення правил військового обліку передбачена адміністративна відповідальність за ст. 210-1 КУпАП (однак, стаття 210-1 КУпАП передбачає порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 статті 210-1 КУпАП. Матеріали справи свідчать про тотальну правову невизначеність та безпідставність звинувачення, оскільки оскаржувана постанова та протокол обґрунтовані посиланнями на нечинні та взагалі юридично неіснуючі норми права.
Окрім того, позивач вказує, що трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, який передбачений частиною дев`ятою статті 38 КУпАП, почав свій перебіг починаючи з 06 червня 2025 року і закінчився 06 вересня 2025 року. У той час як адміністративне стягнення на позивача було накладено 02 червня 2026 року, тобто, поза межами строку, передбаченого частиною дев`ятою статті 38 КУпАП. Відтак, відповідач не мав права розпочинати справу про адміністративне правопорушення стосовно позивача, а розпочате провадження повинен був закрити на підставі п. 7 частини першої статті 247 КУпАП. 
З огляду на викладене позивач вважає, що оскаржувана постанова прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені КУпАП, необґрунтована, тобто, без урахування всіх обставин, які є важливими для прийняття такого рішення, а відтак, підлягає скасуванню.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого останній просив відмовити у задоволені позову, оскільки позивачем не доведено та не підтверджено факту відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, а також відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови. Відповідач вказує, що в протоколі №6556 помилково вказано ст. 210, а не 210-1 КУпАП. Крім того, в протоколі №6556 зазначено, що об`єктивною стороною правопорушення є порушення мобілізаційного законодавства, а саме ОСОБА_1 будучи у встановленому порядку визнаний обмежено придатним до військової служби не виконав вимоги пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ №3621-ІХ (в редакції Закону №4235-ХІ від 12.02.2025) в частині обов`язку до 5-го червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Протокол №6556 містить підписи позивача про роз`яснення йому положень ст. 63 Конституції України, прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП. Протокол №6556 містить підпис позивача про отримання ним другого примірника протоколу. Уповноважена особа, складаючи протокол №6556 вказала, що позивач порушив вимоги абз. 6 ч. 10. ст. 1 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу» (надалі Закон України №2232-ХІІ), що передбачає виконання правил військового обліку). Відповідач вважає, що позивач вчинив триваюче правопорушення: порушення мобілізаційного законодавства (ст. 210-1 КУпАП). Тому відповідачем при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за адміністративною справою, розпочатої протоколом №6556, правомірно правопорушення позивача віднесено до триваючого. Протоколом №6556 від 20.05.2026 було зафіксовано та припинено триваюче правопорушення – ОСОБА_1 будучи у встановленому порядку визнаний обмежено придатним до військової служби не виконав вимоги пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ №3621-ІХ (в редакції Закону №4235-ХІ від 12.02.2025) в частині обов`язку до 5-го червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби .
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.
Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Судом встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є військовозобов`язаним.
Згідно інформації із застосунку Резерв+ військовозобов`язаний ОСОБА_1 перебуває на обліку у  ІНФОРМАЦІЯ_5 , номер в реєстрі Оберіг 151220220693564000120, ВОС 999097, тип відстрочки: п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», згідно ВЛК від 07.05.1993 ОСОБА_1 є непридатним в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, дата уточнення даних: 03.11.2025.
20 травня 2026 року гранатометником роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , уповноваженим складати протоколи про адміністративні правопорушення наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №326 від 30.06.2025, стосовно ОСОБА_1 було складено протокол №6556 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП за те, що ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 2 розд. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3621-Х від 21.03.2024 (в редакції Закону №4235-ХІ від 12.02.2025) в частині обов`язку до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП.
Другий примірник протоколу ОСОБА_1 отримав, про розгляд справи 02.06.2026 о 10.00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , повідомлений під підпис 20.05.2026.
02.06.2026 начальником  ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесена постанова №3492 про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн.
При винесенні вказаної постанови встановлено, що згідно відомостей зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення №6556 від 20.05.2026 громадянин ОСОБА_1 будучи у встановленому порядку визнаний обмежено придатним до військової служби не виконав вимоги пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3621-Х від 21.03.2024 (в редакції Закону №4235-ХІ від 12.02.2025) в частині обов`язку до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 210-1 КУпАП. 
Відповідно до пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3621 громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. 
ОСОБА_1 мав прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для проходження медичного огляду. ОСОБА_1 не надав на момент складення протоколу та розгляду справи, допустимі і належні докази, що свідчать про поважність причини неприбуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для проходження медичного огляду.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Згідно частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Згідно вимог ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Наказ МО від 20.12.2017 року №684, який затверджував Перелік випадків, за яких громадяни України знімають з військового обліку військовозобов`язаних, втратив чинність від 29.08.2024 року на підставі наказу МО №509 від 25.07.2024 року .04.05.2024 року набув чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 року № 3621-ІХ, яким виключено визначення «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».
П. 2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 21.03.2024 року №3621-ІХ встановлено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом 9 місяців з дня набрання чинності цим законом (до 04.02.2025 року) підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
Згідно ЗУ «Про внесення зміни до п. 2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №4235-ІХ від 12.02.2025 року були внесені зміни до Закону №3621-ІХ та п. 2 розд. ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено в новій редакції: установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим законом зобов`язані до 05.06.2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутись до ТЦК та СП (військовозобов`язані, резервісти СБУ до центрального управління або регіональних органів СБУ, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Закон №4235-ІХ набрав чинності 15.02.2025. У відповідність до зазначеного Закону був приведений наказ МОУ від 14.08.2008 року №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», яким визначається процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями.
ОСОБА_1 був визнаний обмежено придатним до військової служби у воєнний час до 04.05.2024, не виключений з військового обліку, тому в силу Закону зобов`язаний був до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, самостійно ініціювати проходження ВЛК шляхом звернення до ТЦК або звернення через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста.
Жодних доказів на підтвердження того, що позивач вживав заходи для отримання направлення на ВЛК для проходження медичного огляду і пройшов такий огляд до 05.06.2025, матеріали справи не містять.
Відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та правомірно притягнутий до відповідальності з накладенням штрафу.
Щодо доводів представника позивача про тотальну правову невизначеність та безпідставність звинувачення суд зазначає, що проаналізувавши зміст протоколу про адміністративне правопорушення №6556 від 20.05.2026 та постанови №3492 від 02.06.2026, враховуючи суть правопорушення ОСОБА_1 , яке вказано у цих документах, очевидною є помилка відповідача у правильному зазначенні законів, які регулюють спірні правовідносини, що не спростовує винуватість позивача у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладене протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення (ч. 9 ст. 38 КУпАП).
Правопорушення, вчинене ОСОБА_1 є триваючим, виявлене 20.05.2026, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення позивач не пройшов медичний огляд, відтак до адміністративної відповідальності його притягнуто правомірно, у строки, визначені ст. 38 КУпАП.
Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи наведені обставини і норми закону, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови начальника  ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 №3492 від 02.06.2026 про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 90, 139, 241-244, 246, 268-272, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: