ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2455/26 Справа № 208/7299/26 | | Суддя у 1-й інстанції - Карабан І.І. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 вересня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю представника потерпілої ОСОБА_1 - адвоката Шевчука Ю.А. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 — адвоката Шевчука Юрія Андрійовича на постанову судді Заводського районного суду міста Кам`янського від 01 липня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП) щодо  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №690035, що складений 11.06.2026 зазначено, що 11.06.2026 11:40 м. Кам`янське проспект Аношкіна 22-Б, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Toyota Rav4, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з парковочної зони магазину, не надала дорогу транспортному засобу HYUNDAI GETZ, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , яка рухалась по головній дорозі, чим порушила п.10.2 ПДР – інші порушення ПДР, порушення правил виїзду на дорогу з житлової зони, дворів, стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
Постановою судді Заводського районного суду міста Кам`янського від 01 липня 2026 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_1 — адвокат Шевчук Ю.А. вказує про незаконність та необґрунтованість постанови через порушення судом норм матеріального і процесуального права. 
Посилається на те, що висновок суду про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності є помилковим.
У протоколі поліцейський кваліфікував діяння ОСОБА_2 , оскільки у протоколі вказано, що відповідальність за вчинене останньої передбачена ст. 124 КУпАП.
У графі 11 протоколу ЕПР1 №690035 від 11.06.2026 вказано, що до нього додаються: рапорт поліцейського, пояснення водія (особи), схема місця ДТП.
Однак суд першої інстанції під час розгляду справи неповно дослідив усі докази та обставини по справі, не навівши у судовому рішенні мотиви на відхилення наявних у справі доказів вини ОСОБА_2 .
Так, у рапорті поліцейського Павлюка Кирила (особи, що складала протокол) зазначено, що під час несення служби у добовому наряді в складі екіпажу КЛЕН 402 11.06.2026 року о 11:40 на службовий планшет надійшов виклик за фактом ДТП по пр. Відродження 22-Б. По прибуттю на місце події було встановлено обставини події, а саме те, що водій ОСОБА_3 , яка керувала авто TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 , та виїжджаючи із парковочної зони магазину приблизно о 11:36 год. за адресою пр. Відродження 22-Б, не надала перевагу в русі авто HYUNDAI GETZ, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , яка рухалась по головній дорозі. В результаті чого трапилась ДТП авто зазнали механічних пошкоджень.
Серед матеріалів також наявна схема місця ДТП, підписана потерпілою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності, зі змісту якого вбачається конкретне місце зіткнення, перелік пошкоджень, хто був учасником та коли ДТП мало місце. З характеру пошкоджень автомобілів є очевидним, що саме ОСОБА_2 здійснила зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , виїжджаючи із парковочної зони на головну дорогу.
У письмових поясненнях ОСОБА_2 вказує про факт зіткнення її автомобіля з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 і про факт механічного пошкодження свого автомобіля.
Таким чином, за обставинами даної справи встановлене порушення ПДР, завдана шкода та причинний зв`язок між ними. 
01.07.2026 потерпілою ОСОБА_1 подано до суду клопотання про долучення доказів, в якому вона просила долучити до матеріалів справи та дослідити відеозапис із автомобільного реєстратора на якому зафіксовано момент її руху та безпосередній момент зіткнення транспортних засобів. Вказаний відеозапис є безпосереднім доказом механізму дорожньо-транспортної пригоди, взаємного розташування транспортних засобів, напрямку їх руху та моменту зіткнення. Саме цей доказ дозволяє об`єктивно встановити, хто порушив вимоги Правил дорожнього руху. Незважаючи на це, суд першої інстанції взагалі не дослідив зазначений доказ та не навів жодних мотивів його неприйняття.
Апелянт зауважує, що факт можливих недоліків оформлення протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про відсутність події чи складу адміністративного правопорушення. Суд першої інстанції фактично не дослідив усі наявні матеріали справи, а обмежився виключно формальним аналізом змісту протоколу.
На підставі викладеного представник потерпілої просить постанову Заводського районного суду м. Кам`янського від 01.07.2026 скасувати, ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення.

До апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 (двічі) та потерпіла ОСОБА_1  не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Даних про поважність причини неявки, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Враховуючи наведене, а також думку представника потерпілої ОСОБА_1 - адвоката Шевчук Ю.А., апеляційний суд, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, вважає можливим провести апеляційний перегляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілої.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_1 — адвокат Шевчук Ю.А. підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити, постанову Заводського районного суду м. Кам`янського від 01.07.2026 скасувати, ухвалити нову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначити відповідне адміністративне стягнення.
Додатково суду пояснив, що потерпіла ОСОБА_1 з`явилася до місцевого суду 01 липня 2026 року, однак її не запросили у судове засідання та вона була позбавлена можливості дати власні пояснення щодо обставин події і надати відеозапис з відеореєстратора автомобіля моменту ДТП. 

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у не повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови, в обґрунтування свого висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП місцевий суд послався на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не містить обов`язкових відомостей, а саме у ньому не зазначено про наслідки порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, назначених переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та у який спосіб (зіткнення, наїзд, тощо), що становить складу адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП. 
Однак з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується з огляду на таке. 
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №6690035 від 11.06.2026 об 11:40 в м. Кам`янське, проспект Аношкіна 22-Б, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Toyota Rav4, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з парковочної зони магазину, не надала дорогу транспортному засобу HYUNDAI GETZ, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , яка рухалась по головній дорозі, чим порушила п.10.2 ПДР – інші порушення ПДР, порушення правил виїзду на дорогу з житлової зони, дворів, стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
Зазначено, що потерпілою є ОСОБА_1 .
Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце розгляду справи, про що у відповідній графі міститься власноручний підпис ОСОБА_2 .
У графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» вказано «надав на окремому аркуші».
Вказано, що тимчасово посвідчення водія не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Посвідчення водія показано через систему «Дія».
Протокол підписаний працівником поліції, який його складав, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та потерпілою ОСОБА_1 (а.с.1).
Відповідно до вимог ч.1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №6690035 від 11.06.2026, будь-яких суперечностей або неточностей він не містить, у ньому у повній мірі зазначено суть та ознаки вчиненого адміністративного правопорушення, місце його вчинення, вірно зазначено пункт Правил дорожнього руху, порушений водієм, а також інші необхідні дані, передбачені положеннями ч.1 ст. 256 КУпАП, а отже є належним доказом.
Висновок суду першої інстанції про недолік протоколу про адміністративне правопорушення, який полягає у незазначенні у ньому наслідків порушення водієм правил дорожнього руху, на переконання апеляційного суду не може бути самостійною і достатньою підставою для висновку про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення з огляду на вимоги ст.252 КУпАП, за якими орган (посадова особа) має оцінювати докази на підставі дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Апеляційний суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.
Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.
Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Аналізуючи доводи представника потерпілої про помилковість висновку суду першої інстанції про відсутність підстав про притягнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає їх такими, що заслуговують на увагу.
Дослідивши письмові матеріали справи та наданий потерпілою стороною відеозапис з відеореєстратора автомобіля ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:
- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №6690035 від 11.06.2026, який складено уповноваженою особою у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, у ньому вказана правова кваліфікація адміністративного правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про адміністративну відповідальність, викладені фактичні обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для повного розуміння суті висунутого проти ОСОБА_2 звинувачення за ст. 124 КУпАП. Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення остання не заявляла. Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердила, що зі змістом протоколу ознайомлена, при цьому їй було роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, а також положень ст. 268 КУпАП (а.с.1);

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.06.2026, в якій зафіксована ділянка місцевості, на якій у вказану вище дату сталась дорожньо-транспортна пригода та які завдані транспортним засобам механічні пошкодження. Вказана схема є об`єктивним доказом, оскільки підписана водіями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без будь-яких зауважень (а.с.3);

- рапортом інспектора ВРПП Кам`янського РУП, відповідно до якого 11.06.2026 року о 11:40 на службовий планшет надійшов виклик за фактом ДТП по пр.Відродження 22-Б. По прибуттю на місце події було встановлено обставини події, а саме те, що водій ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка керувала авто TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_3 та виїжджаючи із парковочної зони магазину приблизно о 11:36 год. за адресою пр.Відродження 22-Б, не надала перевагу в русі авто HYUNDAI GETZ, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка рухалась по головній дорозі. В результаті чого трапилась ДТП, авто зазнали механічних пошкоджень. Травмовані відсутні. На ОСОБА_2 складено протокол за ст.124 КУпАП серії ЕПР1 №690035. Всі дії було зафіксовано на поліцейську нагрудну бодікамеру номер 797958; 797196 (а.с.2);

- поясненнями потерпілої ОСОБА_1 , наданими працівникам поліції, відповідно до яких 11.06.2026 приблизно об 11.30 годин по пр. Відродження вона їхала по головній дорозі на автомобілі HYUNDAI GETZ, д.н.з. НОМЕР_2 , а автомобіль TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився на другорядній дорозі, врізався в неї з лівої сторони (а.с.4);

- поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , яка працівникам поліції пояснила, що 11.06.2026 вона виїжджала з магазину по пр. Аношкіна, 22-Б, зробила лівий поворот (попередньо включила поворотник) та подивилась праворуч, вдалині побачила автомобіль, який їй не заважав, притормозила. Та раптом відбулося зіткнення її автомобіля TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_3 з автомобілем HYUNDAI GETZ, д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого сиділа жінка, що недавно отримала права. ОСОБА_2 вказала, що пошкоджено її автомобіль — передній бампер з права. Через недосвідченість водія, вона в`їхала в праву частину автомобіля ОСОБА_2 , хоча повинна була їхати по своїй правій полосі (а.с.5).
- відеозаписом з відеореєстратора автомобіля потерпілої ОСОБА_1 за 11.06.2026, долученого до матеріалів справи представником потерпілої, на якому зафіксовано обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 11.06.2026 за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Апеляційний суд зазначає, що основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, суб1єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.
Згідно з п. 10.2 Правил дорожнього руху України, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів чи іншого майна тягне адміністративну відповідальність згідно ст. 124 КУпАП.
Аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме порушення нею п. 10.2 правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а докази, які були надані суду є належними та допустимими.
Суд вважає, що права ОСОБА_2 на справедливий судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення не порушені.
ОСОБА_2 не з`явилась в судове засідання ані до суду першої інстанції, ані до апеляційного суду, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи судовими смс-повістками (а.с.8,62). 
24.02.2022 Рада Суддів України відповідно до ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим з`їздом суддів України 16.09.2010 (із подальшими змінами) прийняла рішення № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень Вищої ради правосуддя та воєнних дій з боку російської федерації. Серед іншого, Рада Суддів України вирішила: Звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена.
02.03.2022 Рада Суддів України надала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, у яких зазначила, що особливості роботи суду визначаються виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, а при визначенні умов роботи суду у воєнний час необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалася в регіоні.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.08.2018 (справа №11-237сап18) звертає увагу на те, що право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлена ч. 1ст. 268 КУпАП, не є абсолютним, а суддям необхідно дотримуватися необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом з дотриманням, як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N50966/99 від 14.10.2003).
Приймаючи до уваги, що законом передбачені певні строки притягнення до адміністративної відповідальності, позицію ОСОБА_2 , яка зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у його справі та добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, з метою дотримання розумних строків, розгляд справи здійснено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що узгоджується з положеннями ст. 268 КУпАП.
Крім того, суд звертає увагу, що дії працівників поліції станом на день розгляду справи в суді водієм ОСОБА_2 не оскаржувались. Обставин, які б вказували на упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності судом не встановлено та стороною захисту надано не було.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, яке посягає на безпеку дорожнього руху, дані про особу, яка притягається до адміністративний відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, думку представника потерпілої, істотність наслідків вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 за необхідне призначити адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП, згідно положень ст. 36 КУпАП, а саме у виді штрафу.
Окрім того, суд зазначає, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, кожен несе індивідуальну відповідальність за те, щоб рух був безпечним.
Крім того, суд вважає за необхідне вказати й те, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).
Такий вид адміністративного стягнення буде відповідати завданню КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.
Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_2 належить стягнути на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги представника потерпілої — адвоката Шевчука Ю.А. є обґрунтованими, а постанова судді Заводського районного суду міста Кам`янського від 01 липня 2026 року від 09 червня 2026 року підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 — адвоката Шевчука Юрія Андрійовича - задовольнити.

Постанову судді Заводського районного суду міста Кам`янського від 01 липня 2026 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення — скасувати.

Постановити нову постанову, якою  ОСОБА_2  визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що за приписами ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути:
- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
- витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО