Єдиний унікальний номер 726/3874/25 
Номер провадження 2/725/1337/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2026 року.Чернівецький районний суд міста Чернівців 
в складі:
головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.
при секретарі Заяц Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (бульвар Лесі України, 26, офіс 407 м.Київ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Чернівецького районного суду м.Чернівці із вказаними вище позовом.
Посилався на те, що 30.08.2022 між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 , за допомогою Веб-сайту (creditkasa.сom.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1080-9338.
Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надав відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 11 200грн.; строк кредитування – 300 днів; базовий період – 14 днів; знижена % ставка – 2,50 % в день; стандартна % ставка: 3,00% в день.
Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку із чим, у нього станом на 07.10.2025 виникла заборгованість у розмірі 96 768грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 11 200грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 85 568грн.
При цьому Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг та частково списано заборгованість за комісією та відсотками у розмірі 52 864грн., за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 43 904грн.
Враховуючи вищезазначене, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 904грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 11200грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 32 704грн., а також 2422,40грн. сплаченого судового збору.
Ухвалою суду від 26.05.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.
22.06.2026 через підсистему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що позовні вимоги не визнає. Не заперечує факт укладання кредитного договору та отримання кредитних коштів, однак не погоджується із розміром заявленої до стягнення заборгованості, оскільки, на його думку, вона є явно завищеною за рахунок надмірно нарахованих процентів та неспівмірною із сумою основного зобов`язання. 
Так, позивач просить стягнути з нього 32 704грн. прострочених відсотків (вказуючи, що це «пільгова» сума оскільки за договором нараховано аж 85 568грн.), в той час, як сума основного боргу (тіло кредиту) становить тільки 11200грн.
Крім того, позивачем неправомірно було зараховано сплачені ним кошти у розмірі 12 096грн. у рахунок погашення процентів за користування кредитними коштами, а не тіла кредиту.
Таким чином, заявлені до стягнення проценти є надмірними, несправедливими та такими, що не відповідають принципам розумності, добросовісності та несправедливості цивільним правовідносинам та ЗУ «Про захист прав споживачів».
Просив у задоволенні позову відмовити.
21.07.2026 представник позивача – ОСОБА_2 подав до суду додаткові пояснення. 
Посилалась на те, що доводи відповідача, викладені у відзиві необґрунтовані жодними доказами.
Так, у  кредитному договорі №1080-9338 від 30.08.2022 сторонами було погоджено умови щодо розміру та сплати процентів. ОСОБА_1 погодився з такими умовами, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Отже, позивач законно нарахував проценти за користування кредитом (згідно п.4.6. кредитного договору) протягом строку договору, що визначені в п. 4.8. кредитного договору.
Підтвердив, що дійсно, відповідачеам тричі було здійснено платежі ( 4256грн., 3920грн., 3920грн.), які були зараховані на погашення процентів за користування кредитом, що відображено у розрахунку заборгованості.
Всі інші обставини, на які звертав увагу відповідач у відзиві, є надуманими, не підтверджені жодними доказами та такими, що суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ.
Просила позов задовольнити.
11.08.2026 відповідач ОСОБА_1 подав до суду письмові заперечення на відзив, де звертав увагу суду на обставини аналогічні тим, які зазначені ним у відзиві на позов. Просив у задоволенні позову відмовити.
Справа слухалась у відсутність учасників справи.
Представник позивача надав до матеріалів позову клопотання про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримав та просив його задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_1 також подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Просив у задоволення позову відмовити.
У зв`язку із тим, що в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшо висновку,що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: 
Так, судом встановлено, що 30.08.2022 між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 , за допомогою Веб-сайту (creditkasa.сom.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1080-9338.
Кредитодавець відкрив Кредитну лінію для Позичальника шляхом надання Позичальнику Кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит не пізніше останнього дня Строку кредитування та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом, комісію за видачу кредиту (якщо умови цього Договору передбачають сплату комісії за видачу Кредиту) та інші платежі, передбачені цим Договором у порядку, передбаченому цим Договором (п.п.2.2 Договору).
Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надав відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 11200грн.; строк кредитування – 300 календарних днів; базовий період – 14 день; знижена % ставка – 2,50 % в день; стандартна % ставка: 3,00% в день за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за Зниженою, та/або Пільговою ставкою).
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач, уклавши договір №1080-9338 в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, а тому на думку суду, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Таким чином, відповідач, підписавши Кредитний договір, шляхом введення одноразового ідентифікатора, був обізнаний з його умовами, що виключає можливість їх неоднозначного трактування.
Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 здійснював часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, чим вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки.
Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 23.12.2020 (справа №127/23910/14-ц).
Судом встановлено, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши кредит відповідачу. 
Оскільки товариство не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може.
При цьому чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.
Згідно норм статті 46 Закону України «Про платіжні послуги»: а) порядок виконання платіжних операцій, у тому числі обмеження щодо виконання платіжних операцій з використанням конкретних платіжних інструментів, визначається цим Законом та нормативно-правовими актами НБУ; б) виконання платіжних операцій у платіжній системі здійснюється відповідно до правил такої платіжної системи з урахуванням вимог цього Закону; в) надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників г) надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції відповідність: - номера рахунку отримувача та коду отримувача (коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/податкового номера або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); або - унікального ідентифікатора отримувача. д) надавач платіжних послуг отримувача зараховує кошти за платіжною операцією на рахунок отримувача лише у разі, якщо зазначена у пункті 1 або 2 цієї частини інформація, яку він перевіряє відповідно до вимог цієї частини, відповідає тій інформації про отримувача, що зберігається у такого надавача платіжних послуг. У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг отримувача має право: 1) зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів та зарахувати кошти на відповідний рахунок для встановлення належного отримувача. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення; 2) не уточнювати номер рахунку та/або код отримувача. У такому разі надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний повернути кошти надавачу платіжних послуг платника не пізніше наступного робочого дня після їх надходження із зазначенням причини повернення.
Зважаючи на вищенаведені норми Закону про платіжні послуги у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів відповідачу, відомості про нього, як про належного отримувача кредиту не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась.
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 зроблено висновок, що презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). 
Втім таких доказів відповідачем суду не надано.
Таким чином, за встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про укладеність договору №1080-9338 між сторонами.
Кредитний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувалися, не визнавалися недійсними, а тому є таким, що відповідає волевиявленню сторін та відповідно до статей 628, 629 ЦК України є обов`язковим для виконання.
Крім того, відповідач ОСОБА_1 не заперечував у своєму відзиві факт укладання кредитного договору №1080-9338 та отримання кредитних коштів у розмірі 11200грн.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Разом з тим, відповідач належним чином своїх зобов`язань за договором не виконав.
Так, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, у відповідача станом на 07.10.2025 виникла заборгованість у розмірі 96 768грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 11200грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 85 568грн.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитними коштами, суд виходить із наступного:
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту (п.п.4.6Договору).
Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування Кредитом. Тип процентної ставки за користуванням Кредитом – фіксована. Процентна ставка за користуванням Кредитом не змінюється протягом усього строку користування Кредитом, однак Позичальнику на умовах, вказаних у даному Договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися Кредитом за Пільговою та/або Зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності  (п.4.3 Договору).
Відповідно до п.4.6. Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 3.00% (три цiлих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання права користування Кредитом за Зниженою та/або Пільговою ставкою).
Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування за користування кредитними коштами.
У відповідності до п.6.9. Договору відповідач не скористалася можливістю відмовитися від умов договору протягом 14 календарних днів з дня його укладення.
Таким чином, позичальник був повідомлений про загальні витрати, які будуть понесені ним у разі отримання кредиту у відповідній фінансовій установі, зокрема, повідомлено про реальну переплату за кредитом, тобто розмір відсотків, які повинні бути повернуті разом із грошовими коштами, наданими фінансовою установою в кредит.
Таким чином, факт укладення між сторонами кредитного договору, наявність заборгованості у відповідача за таким договором, у зв`язку з невиконанням ним, як позичальником, взятих на себе кредитних зобов`язань підтверджується матеріалами справи.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою наступного змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%».
Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Оскільки договір про відкриття кредитної лінії №1080-9338 від 30.08.2022 укладено до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», строк його дії збіг 26.06.2023, отже після набрання чинності цим Законом строк дії договору не продовжувався, відтак положення цього Закону не застосовуються до договору про відкриття кредитної лінії №1080-9338 від 30.08.2022.
Із рахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість за кредитним договором. 
Разом з тим, враховуючи умови кредитного договору, а також сплачені відповідачем кошти у рахунок погашення боргу, суд приходить до висновку, що здійснений позивачем розрахунок не узгоджується з умовами кредитного договору, зокрема черговістю погашення вимог кредитодавця, а тому не може братися судом як належний та допустимий доказ заборгованості за договором.
При цьому відповідач не спростував розміру заборгованості за кредитним договором та ним не надано контррозрахунок, який би піддавав сумніву розмір такої заборгованості.
Також у разі неможливості самостійно надати розрахунок заборгованості, відповідач має право заявити клопотання про призначення судової економічної експертизи, проте також цього не зробив.
Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 760/14330/15-ц та від 08 жовтня 2023 року у справі № 489/192/17.
До того ж, при вирішенні спору спростувати доводи позивача покладається на відповідача, а не на суд, проте це означає, що у такому випадку суд повинен розглянути позов і визначити розмір заборгованості, виходячи з умов договору та вимог закону (постанова Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №156/268/21).
Верховний Суд у постанові від 03 липня 2024 року у справі №760/11927/16 (провадження №61-3985св24), виходячи із положень частини першої статті 81 ЦПК України дійшов висновку, що належним чином дослідити поданий стороною доказ (у тому числі розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду.
Таким чином, суд з урахуванням умов кредитного договору та здійснених відповідачем проплат наводить свій розрахунок.
При цьому суд враховує п.5 Договору Порядок повернення Кредиту та сплати процентів за користування Кредитом.
Так, підпунктом 5.3 Договору передбачено, що якщо позичальник має намір повністю достроково повернути Кредит, тобто до закінчення Строку кредитування, Позичальник сплачує у повному обсязі всю суму неповерненого Кредиту та залишок несплачених процентів за фактичний строк користування Кредитом за ставкою визначеною умовами даного Договору, тобто за строк з моменту отримання Кредиту до моменту повернення Кредиту Кредитодавцю шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок Кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах. З дати зарахування коштів на банківський рахунок Кредитодавця у сумі, достатній для повної оплати вказаних вище зобов`язань, Кредит вважається погашеним у повному обсязі, зобов`язання Позичальника за Договором припиняються.
Якщо Позичальник достроково здійснює повернення тільки частини Кредиту, зобов`язання Позичальника підлягають відповідному коригуванню з дати, наступної за днем зарахування грошових коштів на банківський рахунок Кредитодавця зменшується сума неповернутого Кредиту, відсотки за користування Кредитом нараховуються на залишок суми неповернутого Кредиту). 
При частковому достроковому поверненні Кредиту сума сплачених Позичальником Кредитору коштів погашає вимоги Кредитодавця зі сплати простроченої заборгованості, повернення суми Кредиту, сплати процентів за Кредитом та неустойки в порядку черговості, встановленої Правилами (п.п.5.4).
Кредит (Сума Кредиту) – грошові кошти, надані Кредитодавцем Позичальнику (клієнту) в розмірі та на умовах, що передбачені Договором. Кредит надається в національній валюті України (гривні) (п.п.2.1 Правил).
Сплату процентів за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного Базового періоду. Базовий період зазначається у Договорі. Умовою нарахування Позичальнику процентів за користування Кредитом за Зниженою та/або Пільговою процентною ставкою є сумлінне виконання умов Договору. Позичальник має право сплачувати проценти за користування Кредитом достроково. У випадку сплати Позичальником процентів за користування Кредитом до останнього календарного дня Базового періоду, Кредитодавець направляє отримані грошові кошти на погашення заборгованості Позичальника перед Кредитодавцем у порядку, передбаченому п.6.7. Правил. (6.2 Правил).
Підпунктом 6.7 Правил передбачено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 
1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 
2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 
3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до Договору.
Прострочення зобов`язання: 
- проценти за користування Кредитом, визнаються простроченими у разі їх несплати Позичальником не пізніше останнього дня Базового періоду;
- Кредит та нарахована, але не сплачена неустойка (в разі порушення зобов`язань за Договором), визнаються простроченими у разі несплати на дату закінчення Строку кредитування, який визначається в Договорі про відкриття кредитної лінії (п.п.2.1. Правил надання кредитної лінії).
Здійснений судом розрахунок:
Так, за період з 30.08.2022 по 12.09.2022 сума боргу за кредитним договором становить: тіло кредиту 9240грн. (11200-1960=9240); відсотки – 1960грн. (3920-1960=1960), всього 11200грн. При цьому судом враховано сплачені 12.09.2022 відповідачем кошти у розмірі 3920грн., які у рівній мірі, відповідно до п.п.6.7 Правил,  були зараховані на погашення тіла кредиту та процентів (по 1960грн.; 3920/2=1960грн.). 
Сума боргу за період з 13.09.2022 по 26.09.2022 за відсотками: з розрахунку 2,50% (231грн.) х 14 = 3234грн., 3а 27.09.2022 розмір відсотків з розрахунку 3% становить 277,20грн.
Отже сума боргу за період з 30.08.2022 по 27.09.2022 становить: тіло кредиту - 9240грн., відсотки за користування кредитом – 5471грн. 20коп. (1960+3234+277,20=5471,20)
Оскільки відповідачем було сплачені кошти у розмірі 4 256грн. на погашення кредиту аж 27.09.2022, тобто після закінчення базового періоду, то вказані кошти були зараховані на погашення простроченої заборгованості, що відповідно до умов кредитного договору відбувається у такому порядку: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом.
Так як, відповідно до умов договору, прострочена заборгованість складалася виключно із відсотків за користування кредитом, то внесені відповідачем кошти були спрямовані на погашення відсотків 5471,20-4256=1215,20грн.
11.10.2022 відповідачем, у період дії базового періоду, було внесено кошти на погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 3920грн., які відповідно до умов договору були спрямовані на погашення простроченої заборгованості (процентів) (3920-1215,20= 2704,80грн) та у залишок у рівних частинах (по 1352,40грн.) на погашення, як тіла кредиту (9240-1352,40=7887,60), так і відсотків за користування кредитом (2,5% (231)х14=3234 – 1352,40 = 1881,60грн.).
Таким чином, проценти за користування кредитом, станом на 11.10.2022 становлять - 1881,60грн., тіло кредиту - 7887,60грн.
За період з 12.10.2022 по 25.10.2022 (базовий період) сума заборгованості за процентами становить 2760,38грн. (197,17(2,50%)х14=2760,38).
З 26.10.2022 по 25.06.2023 (останній день дії договору) сума заборгованості за процентами становить 57496,23грн. (236,61 (3,00%) х243= 57496,23).
Враховуючи наведене, обґрунтований та правильний розмір тіла та відсотків за період кредитування складає 70 025,81 грн., з яких: 7887,60грн. – тіло кредиту та 62 138,21 грн. (1881,60 + 2760,38+57496,23= 62138,21) – відсотки за користування кредитними коштами.
Позивачем прийнято рішення про застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості за відсотками у розмірі 52 864грн.
Відповідно до статті 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.
Аналіз статті 605 ЦК України свідчить, що під прощенням боргу розуміють звільнення кредитором боржника від виконання обов`язку, що на ньому лежить, повністю або частково. За загальним правилом, прощенням боргу втілюється в односторонньому правочині. Хоча сторони договору не позбавлені можливості укласти договір про прощення боргу.
У справі, що переглядається, прощення боргу втілене в односторонньому правочині кредитора. Недійсність такого одностороннього правочину законом прямо не встановлена, а тому в аспекті положень частини 1статті 204 ЦК України такий правочин є правомірним, якщо він не визнаний судом недійсним.
Зазначений висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 11 січня 2023 року у справі № 758/2990/17 (провадження № 61-6756св22).
З урахуванням викладеного, загальна сума заборгованості за процентами підлягає зменшенню на суму прощеного боргу за процентами і становить 9274,21грн. (62 138,21 - 52 864 = 9274,21).
Отже, заборгованість відповідача за кредитним договором 1080-9338 від 30.08.2022 складається із тіла кредиту у розмірі 7887,60грн. та 9274,21грн. відсотків за користування кредитом.
Установивши, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не повернуті, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту (7887,60грн.) та відсотками за користування кредитом (9274,21грн.)
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 946,90грн.
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 536, 549, 550, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76, 89, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ідентифікаційний код юридичної особи (код за ЄДРПОУ) 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м.Київ, 01133) загальну суму заборгованості за Кредитним договором №1080-9338 від 30.08.2022 у розмірі 17 161 (сімнадцять тисяч сто шістдесят одна)грн. 81коп., а також судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 946 (дев`ятсот сорок шість)грн. 90коп. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців Вольська-Тонієвич О. В.