Народицький районний суд Житомирської області    

Справа № 348/324/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ДОДАТКОВЕ)

17 вересня 2026 року   селище Народичі
Народицький районний суд Житомирської області в складі:
головуючого–судді Дубовика П.В.,
з секретарем Ніконенко О.І.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Народицького районного суду Житомирської від 07 вересня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за борговою розпискою в розмірі 182 930 гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 1463 гривень 44 копійки.
Від представника представника позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №348/324/26 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.
В обгрунтування заяви зазначила, що 07 вересня 2026 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою, ухвалено судове рішення, яким не вирішено питанння про стягнення судових витрат на надання ОСОБА_2 професійної правничої допомоги у розмірі 10000 грн.
Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Суд вважає можливим розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без повідомлення учасників справи, оскільки згідно ч.3, 4 ст.270ЦПК України присутність сторін при ухваленні додаткового рішення не є обов`язковою.
Суд, дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення, додатки до неї та матеріали цивільної справи, приходить до такого.
Рішенням Народицького районного суду Житомирської від 07 вересня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за борговою розпискою в розмірі 182 930 гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 1463 гривень 44 копійки.
В позовній заяві представником позивача вказано, що документальне підтвердження понесених судових витрат в частині надання позивачу професійної правничої допомоги буде скеровано до суду разом із заявою про ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до п.3 ч. 1, ч.2, ч.3 ст. 270 ЦК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Згідно із ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Згідно з правилами пунктів 1-3 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
При зверненні до суду в позовній заяві позивач вказував, що ним за попереднім розрахунком понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн., остаточний розрахунок наданих послуг та докази будуть надані протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення.
Представником позивача - адвокатом Зубченко І.І. в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: договір №214 про надання правничої допомоги від 02 лютого 2026 року, укладений між адвокатом Зубченко І.І. та ОСОБА_2 ; опис наданих юридичних послуг №214 від 02 лютого 2026, довідку від 07 вересня 2026 року, копію ордеру про надання правничої допомоги.
Оцінивши надані позивачем докази на підтвердження розміру понесених ним судових витрат, ураховуючи складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи в контексті критерію реальності адвокатських витрат, участь у судовому засіданні, зважаючи на відсутність заперечень відповідача щодо розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, при цьому керуючись принципами справедливості та верховенства права, зважаючи, що сума заявлених витрат на правничу допомогу є завищеною, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника про стягнення із відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу та стягнути такі витрати в розмірі 6 000 грн 00 коп.
Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 22.05.2024 року у справі №205/5969/15-ц.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.133, 137, 141, 259, 269, 270 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Заяву задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 судові витрати на правничу (професійну) допомогу у розмірі 6 000 грн. 00 коп.
В іншій частині задоволення вимоги відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: