ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2026 | м. Івано-Франківськ | Справа № 909/447/26

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Горпинюка І.Є., за участі: секретаря судового засідання Феденько Н.М., учасників справи: юрисконсульта I категорії відділу договірної та правової роботи філії "Енергоремтранс" Акціонерного товариства "Українська залізниця" Слободянюка Ю.М. (самопредставництво позивача), представника відповідача - адвоката Остап`юка М.П., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 909/447/26 за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" про стягнення 1 931 472,00 грн.
Суть спору. 
Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі директора філії “Енергоремтранс” Акціонерного товариства “Українська залізниця” засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" про стягнення 1 931 472,00 грн, з яких: 1 420 200,00 грн - штраф у розмірі 15% за прострочення надання послуг, 511 272,00 - пеня.
Стислий виклад позиції позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № ЕРТ 25022/Ю від 21.08.2025, а саме порушення строків виконання робіт за договором.
З огляду на порушення відповідачем строків надання послуг, позивач нарахував відповідачу штраф і пеню.
Стислий виклад заперечень відповідача.
Відповідач щодо позову заперечив та зазначив, що під час виконання умов договору виникли обставини, які унеможливили дотримання виконавцем терміну виконання послуги з ремонту автомотриси АДМ^скм №054, а саме: 1) надання автомотриси АДМ^скм №054 в ремонт відбулося невчасно, фактично, з часу укладення договору до дати, зазначеної в листі позивача про передачу автомотриси в ремонт минуло 47 календарних днів, а в той же час технологічний процес ремонту становить 120 днів, а сама автомотриса передана в ремонт лише 09.10.2025; 2) позивач прострочив оплату відповідачу за виконаний ремонт іншої автомотриси, на суму, що значно вища суми даного договору, і через це відповідач не міг закупити систему безпеки руху та інші запчастини для виконання ремонту; 3) позивач уже отримав кошти за гарантією в сумі 473 400 грн, що перевищує отриманий відповідачем прибуток і покриває можливі збитки позивача від порушення договору; 4) на час розгляду справи зобов`язання відповідач виконав повністю 5) наведені обставини, а також неспівмірність нарахованих пені та штрафу, добросовісна поведінка відповідача, відсутність доказів збитків позивача є також підставою для зменшення штрафних санкцій до розміру прибутку позивача.
Відповідач покликається на листування між сторонами, яке мало місце за вказаним договором, що свідчить про відсутність його вини у простроченні надання послуг з ремонту автомотриси.
З огляду на вказані обставини, нарахування штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу є безпідставними, оскільки саме через дії позивача, відбулось невчасне виконання умов договору.
Процесуальні дії у справі, вирішення заяв та клопотань.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Івано-Франківської області від 31.03.2026 для розгляду справи № 909/447/26 визначено суддю Горпинюка І.Є.
Ухвалою від 02.04.2026 Господарський суд Івано-Франківської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 909/447/26; суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 01.05.2026; встановив учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Зокрема, в ухвалі про відкриття провадження у справі суд встановив 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання відзиву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується їх заперечення, якщо такі докази не надані позивачем.
Копія ухвали суду про відкриття провадження у справі згідно приписів Господарського процесуального кодексу України була направлена учасникам справи в їх електронні кабінети в системі "Електронний суд". Документ доставлено до їх електронних кабінетів 02.04.2026 о 17:26, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками.
20.04.2026 до суду, у встановлений строк, засобами підсистеми ЄСІТС Електронний суд від представника відповідача адвоката Остап`юка М.П. надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 7304/26 від 21.04.2026, документ сформований в системі електронний суд 20.04.2026) та додатки до нього. 
В підготовче засідання 01.05.2026 учасники справи не з`явилися, відтак суд відклав підготовче засідання на 15.05.2026.
В підготовчому засіданні 15.05.2026 взяв участь представник відповідача - адвокат Остап`юк М.П. Позивач свою участь в підготовчому засіданні 15.05.2026 не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату час та місце підготовчого засідання ухвалою повідомленням від 01.05.2026. Згідно з довідкою про доставку електронного листа, копія зазначеної вище ухвали доставлена до електронного кабінету позивача 01.05.2026 о 13:52, відтак суд відклав підготовче засідання на 29.05.2026.
У підготовчому засіданні 29.05.2026 взяв участь юрисконсульт I категорії відділу договірної та правової роботи філії "Енергоремтранс" Акціонерного товариства "Українська залізниця" Слободянюк Ю.М. (самопредставництво позивача). Відповідач своєї участі в підготовчому засіданні не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведенням ухвалою повідомленням про судове засідання від 15.05.2026. Враховуючи що позиція відповідача викладена у відзиві, відповідач не подавав до суду жодних клопотань, суд визнав можливим провести підготовче засідання у відсутності відповідача. 
Вирішивши всі завдання підготовчого засідання та підготовчого провадження, суд ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання № 6529931 від 29.05.2026, постановив закрити підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 24.06.2026.
В судовому засіданні з розгляду справи по суті 24.06.2026 взяли участь юрисконсульт I категорії відділу договірної та правової роботи філії "Енергоремтранс" Акціонерного товариства "Українська залізниця" Слободянюк Ю.М. (самопредставництво позивача) та представник відповідача - адвокат Остап`юк М.П. 
Представник відповідача адвокат Остап`юк М.П. заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що перебуває на лікуванні, при собі не має матеріалів та не готовий до розгляду справи через непрацездатність. В підтвердження клопотання додав відомості про листок непрацездатності з порталу електронних послуг Пенсійного Фонду України. 
Представник позивача проти відкладення розгляду справи не заперечував.
Враховуючи, що наведені у клопотанні підстави для відкладення розгляду справи є поважними, зумовлені станом здоров`я представника відповідача, підтверджені документально, суд відклав розгляд справи на 17.07.2026.
В судовому засіданні з розгляду справи по суті 17.07.2026 взяли участь юрисконсульт I категорії відділу договірної та правової роботи філії "Енергоремтранс" Акціонерного товариства "Українська залізниця" Слободянюк Ю.М. (самопредставництво позивача) та представник відповідача - адвокат Остап`юк М.П. 
Суд у відповідності до вимог глави 6 розділу ІІІ ГПК України розглянув справу, заслухав вступне слово представника позивача та представника відповідача, їх відповіді на питання один одного та суду, дослідив письмові докази, заслухав виступи представників сторін у судових дебатах, після чого оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення, повідомивши орієнтовний час його проголошення. 17.07.2026 суд проголосив скорочене рішення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом. Оцінка доказів. Норми права, які застосував суд, та інші мотиви ухваленого рішення.
21.08.2025 за результатами процедури закупівлі відкритих торгів № UA-2025-07-08-011364-а між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі директора філії “Енергоремтранс” акціонерного товариства “Українська залізниця” (далі також – позивач, замовник) та Акціонерним товариством "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" (далі також – відповідач, виконавець), було укладено Договір № ЕРТ-25022/Ю (далі - Договір), за яким Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги з капітального ремонту автомотриси АДМ^скм № 054 з переформуванням колісних пар під ширину колії 1435мм (відповідно до коду ДК 021:2015 50220000-3 Послуги з ремонту і технічного обслуговування залізничного транспорту і пов`язаного обладнання та супутні послуги), а Замовник - прийняти та своєчасно сплатити за надані послуги відповідно до умов цього Договору (п.п. 1.1, 1.3 Договору).
Вартість договору і порядок розрахунків врегульовано сторонами у розділах 3 та 4 договору.
Так, вартість договору визначається відповідно до Специфікації (додаток №1) та Калькуляції (додаток № 2), які є невід`ємною частиною цього Договору, та становить 7 890 000,00 грн без ПДВ, ПДВ 20% - 1 578 000,00 грн. Загальна вартість Договору становить 9 468 000,00 грн (п. 3.1 Договору)
Оплата за надані послуги здійснюється Замовником по факту надання послуг на 30-й календарний день з дня реєстрації виконавцем податкової накладної в системі електронного адміністрування податку на додану вартість та підписання актів здачі-приймання наданих послуг (п. 4.1 Договору).
Відповідно до п.п. 5.2., 5.4. Договору, Замовник зобов`язаний своєчасно, в повному обсязі сплатити кошти за надані послуги та прийняти їх згідно з Актом здачі-приймання Послуг, а Виконавець в свою чергу – забезпечити якість наданих послуг відповідно до вимог цього Договору та надання послуг у строки, встановлені цим Договором. 
У п.п. 6.1, 6.2, 6.3. Договору погоджено: місце надання послуг – територія виконавця (п. 6.1); термін надання послуги з капітального ремонту автомотриси – 150 календарних днів, але не пізніше 31 грудня 2025 р., починаючи з дати вказаної в акті приймання-передачі автомотриси в ремонт (п. 6.2); доставка автомотриси в ремонт до виробничих дільниць виконавця, в межах території України, здійснюється залізничною колією шириною 1520 мм за рахунок Замовника. Відправлення автомотриси з ремонту до ст. Чоп (пункт перестановки вагонів з колії 1520 мм на колію 1435 мм) для проведення приймально-здавальних випробувань здійснюється силами та за рахунок виконавця та за попереднім погодженням з виконавцем (п. 6.3);.
Як встановлено п. 6.4 договору, датою надходження автомотриси в капітальний ремонт слід вважати дату підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі автомотриси в капітальний ремонт.
Відповідно до п. 6.5 договору, автомотриса, що здається для надання послуг повинна бути укомплектована всіма частинами та деталями передбаченими конструкторською документацією, крім тих деталей і вузлів, що підлягають 100% заміні при ремонті, або частковій з врахуванням коефіцієнта змінності.
У п. 6.6 договору встановлено, що приймання-передача автомотриси здійснюється від представників замовника представниками виконавця протягом двох робочих днів з моменту її прибуття на територію виконавця та оформляється актом приймання-передачі автомотриси в капітальний ремонт та відповідним дефектним актом приймання-передачі автомотриси в капітальний ремонт в якому, згідно обстеження вказуються всі недоліки які додатково необхідно усунути.
У пункті 6.7 Договору обумовлено, що приймання автомотриси після наданих послуг з капітального ремонту здійснюється на ст. Чоп (пункт перестановки вагонів з колії 1520 мм. На колію 1435 мм.) уповноваженими представниками замовника та виконавця після проведення випробувань із виїздом на перегон зі складанням протоколу встановленого зразка (Протокол випробувань відремонтованої одиниці спеціального рухомого складу). При наявності зауважень, або виявленні недоліків, складається акт, в якому перераховуються недоліки та вказуються терміни їх усунення.
Відповідно до п.п. 6.8., 6.9. Договору, надання послуг з капітального ремонту та приймання їх за позитивним результатом випробувань оформляються двостороннім актом приймання-передачі наданих послуг з наданням виконавцем документу, а саме - акт на видачу з ремонту, який підписується уповноваженими представниками сторін.
Після надання послуг з капітального ремонту замінені деталі та обладнання повертаються замовнику в повному обсязі, під час прийому-передачі автомотриси після ремонту, до підписання акту здачі-приймання наданих послуг. Приймання замінених деталей та обладнання оформлюється актом з переліком, в якому зазначені найменування та стан замінених деталей або обладнання кожної окремої одиниці окремо.
Відповідно до п.п. 7.1., 7.2., 7.3., Договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за даним Договором сторони несуть відповідальність, передбачену договором та чинним законодавством України.
Замовник за даним договором несе таку відповідальність: сторони відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України встановили, що розмір відповідальності Замовника за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим договором становить 0,1 (нуль цілих одна десята) % річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим договором (п. 7.2).
Виконавець за даним Договором несе таку відповідальність:
- при порушенні строків надання послуг виконавець оплачує замовнику штраф у розмірі 15 % від вартості не наданих в строк послуг на умовах, передбачених п.3.1. цього договору, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1 % від вартості не наданих в строк послуг за кожен день прострочення. При цьому виконавець не звільняється від виконання своїх зобов`язань надати послуги, якщо про інше його не попередив письмово замовник (п. 7.3.1);
- за порушення зобов`язань за даним договором щодо якості наданих послуг виконавець сплачує штраф у розмірі 20% від вартості неякісно наданих послуг (визначених двостороннім актом) та усуває недоліки за власний рахунок в термін зазначений в п. 4.3. даного договору. При несвоєчасному усуненню недоліків, виявлених при прийманні наданих послуг виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1 % від вартості неякісно наданих послуг (визначених двостороннім актом) за кожен день не усунення недоліків. При цьому виконавець не звільняється виконання своїх зобов`язань щодо надання послуг відповідно до умов цього договору (п. 7.3.2).
Згідно п. 9.1 договору, він набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2025, а частині розрахунків та гарантійних зобов`язань – до повного виконання.
Пунктами 10.1. та 10.2. договору сторони погодили, що у випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій. Усі суперечки між сторонами, по яких не було отримано згоди, вирішуються у відповідності до законодавства України в господарському суді.
Умовами п. 14.1. договору, виконавець до підписання договору зобов`язаний надати забезпечення виконання цього договору у вигляді гарантії, у розмірі 5%, що становить 473 400,00 грн від вартості цього договору. 
У зв`язку з порушенням строків виконання робіт позивач, згідно з вимогами п. 7.3.1 договору нарахував відповідачу 1 420 200,00 грн – 15% штрафу та 511 272,00 грн пені.
Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, які порушені відповідачем внаслідок неналежного виконання умови договору щодо невиконання капітального ремонту автомотриси АДМскм № 054 у встановлений договором строк.
Хоча у договорі та інших складених на його виконання документах сторони вживають формулювання "надання послуг з капітального ремонту автомотриси", однак умови договору не передбачається надання Замовником в користь Виконавця послуги, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності.
Термін послуги у договорі вживається не в значенні глави 63 ЦК України, а в розумінні п. 21 статті 1 Закону України “Про публічні закупівлі”, яким до послуг віднесено також ремонт, що не охоплений поняттям “роботи”, визначений п. 27 статті 1 цього закону.
Відповідно, віднесення такого ремонту до послуг, а не до робіт, в Законі України “Про публічні закупівлі”, має значення для порядку проведення процедури відповідної публічної закупівлі та укладення за її наслідками відповідного договору, однак не змінює того, що договір, за яким у сторін виникають зустрічні зобов`язання з виконання капітального ремонту автомотриси та їх оплати, в розумінні ЦК України, є договором підряду, а не договором про надання послуг.
Тому, враховуючи предмет, зміст прав та обов`язків сторін, Договір № ЕРТ-25022/Ю від 21.08.2025 є договором підряду, оскільки передбачає виконання робіт з капітального ремонту автомотриси та передачу результатів таких робіт Замовнику, а не надання послуги, що споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності.
Як встановлено судом, не заперечується сторонами та вбачається із наявного в матеріалах справи листування між сторонами, відповідач з метою вчасного виконання умов договору, 25.08.2025 звернувся до позивача листом-повідомленням № 474/08 про готовність розпочати капітальний ремонт з переформуванням колісних пар під ширину колії 1435мм автомотриси АДМ^скм № 054 (а.с. 48).
Однак лише 30.09.2025 позивач надіслав відповідачу лист № 314, про те, що автомотриса АДМ^скм № 054 буде надана у ремонт 06.10.2026 (а.с. 49).
Відповідач одразу ж листом від 01.10.2025 № 533/10 повідомив про готовність розпочати капітальний ремонт автомотриси (а.с. 50).
Відповідно до акту № 09/10 приймання-передачі в капітальний ремонт, автомотриса АДМ^скм № 054 передана в ремонт відповідачу 09.10.2025 (а.с.63).
20.11.2025 директор філії "Енергоремтранс" АТ "Українська залізниця" звернувся до відповідача з листом щодо надання інформації про стан виконання зобов`язань по договору №ЕРТ-25022/Ю від 21.08.2025.
11.12.2025 відповідач у листі № 670/12 повідомив позивача, що оскільки передача автомотриси для надання послуг з капітального ремонту відбулася значно пізніше, не з вини виконавця - 09.10.2025, тому беручи до уваги передбачений п.6.2. договору термін надання послуги з капітального ремонту – 150 календарних днів, строк виконання капітального ремонту автомотриси буде спливати – 07.03.2026. У зв`язку з чим відповідач просив внести зміни до договору в частині строку виконання ремонту автомотриси, виклавши пункти 6.2. та 9.1. в наступній редакції: п.6.2 договору "Термін надання послуг з капітального ремонту автомотриси – 150 (сто п`ятдесят) календарних днів, але не пізніше 28.02.2006, починаючи з дати вказаної в акті приймання-передачі автомотриси в ремонт"; п.9.1 "Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 28.02.2026, а в частині розрахунків та гарантійних зобов`язань – до повного виконання". Дана вимога залишена позивачем без розгляду.
В подальшому, 20.02.2026 відповідач надіслав на адресу позивача лист № 77/02, в якому повідомив, що ремонт дрезини затримується через невиконання АТ "Укрзалізниця" своїх договірних зобов`язань за виконаний ремонт автомотриси АДМ-087 з переформуванням колісних пар на ширину колії 1435мм, за який заборгованість становить 9 708 000,00 грн. Це в свою чергу унеможливило закупівлю системи безпеки руху АЛС МП та інших запчастин, які необхідні для завершення ремонту автомотриси АДМ^скм №054.
Листом від 20.03.2026 № 441/03 відповідач повідомив позивача про завершення капітального ремонту автомотриси АДМ скм №054.
26.03.2026 на виконання п.6.7 договору, автомотриса АДМ^скм №054 після проведення ремонту доставлена до ст.Чоп для проведення приймально-здавальних випробувань, про що уповноваженими представниками сторін складено Акт за формою №7 на видачу автомотриси після капітального ремонту та Протокол випробувань відремонтованої одиниці спеціального рухомого складу АДМ^скм №054, відповідно до якого автомотриса відремонтована та визнана придатною до експлуатації (а.с. 62).
Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2026 сторонами підписано акт № 09/03-1 здачі-приймання наданих послуг (а.с.75).
Окрім того, в матеріалах справи наявні докази, що на виконання п. 14.1 договору, виконавець надав забезпечення виконання договору у вигляді гарантії у розмірі 5% в сумі 473400,00 грн, що підтверджується заявою-договором № 3002/25-ГВ про приєднання (надання банківської гарантії) до Публічної пропозиції АТ “БІЗБАНК” на укладення Договору про надання банківської гарантії від 25.07.2025 (а.с. 64).
Платіжною інструкцією № 539 від 12.03.2026 позивачу було оплачено 473 400 грн сплату суми за гарантією, що слугувала забезпеченням за укладеним між сторонами договором.
Виходячи з встановлених обставин, суд при вирішенні спору застосовує норми права, які регулюють правовідносини сторін.
Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 ст. 837 ЦК України, передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
У відповідності до статті 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Так, згідно з пунктом 1.1. договору № ЕРТ-25022/Ю від 21.08.2025, виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги з капітального ремонту автомотриси АДМ^скм № 054 з переформуванням колісних пар під ширину колії 1435мм (відповідно до коду ДК 021:2015 50220000-3 Послуги з ремонту і технічного обслуговування залізничного транспорту і пов`язаного обладнання та супутні послуги), а Замовник - прийняти та своєчасно сплатити за надані послуги відповідно до умов цього договору
Пунктом 6.2. Договору встановлений термін надання послуги з капітального ремонту автомотриси – 150 календарних днів, але не пізніше 31 грудня 2025 р., починаючи з дати, вказаної в акті приймання-передачі автомотриси в ремонт.
Проте, як зазначено у позовній заяві, всупереч умовам договору виконавець прострочив виконання договору.
Як встановив суд, автомотриса передана позивачу для приймання після капітального ремонту 26.03.2026 (акт на видачу автомотриси після капітального ремонту, форма 7, а.с. 62), а виконані роботи прийняті позивачем 31.03.2026 про що складено акт № 09/03-1 здачі-приймання надання послуг від 31.03.2026 (а.с. 75).
У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідальність сторін визначена у п. 7.3.1 розділу 7 договору № ЕРТ-25022/Ю від 21.08.2025, які суд навів вище.
Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України (діяв на час укладення договору).
Відповідно до частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Заборона на застосування пені та штрафу прямо не випливає з закону чи із суті відносин сторін, що дозволяє здійснити відповідне врегулювання у договорі.
У даному випадку, суд вважає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.
Щодо вимог про стягнення пені та 15% штрафу суд дійшов таких висновків.
У п. 7.3.1. договору, сторони погодили, що при порушенні строків надання послуг, виконавець оплачує замовнику штраф у розмірі 15 % від вартості не наданих в строк послуг на умовах, передбачених п.3.1. цього договору, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1 % від вартості не наданих в строк послуг за кожен день прострочення.
При цьому, з наявного у матеріалах справи відзиву, відповідач, просить зменшити розмір штрафних санкцій до розміру - 222646,35 грн, аргументуючи, що саме така сума відповідає чистому прибутку підприємства. Вказує, що прострочення термінів проведення капітального ремонту автомотриси АДМ^скм №054 відбулося не з вини відповідача, а в даному випадку - внаслідок тривалого зволікання зі сторони позивача з надання автомотриси в ремонт та надання дозволу на початок робіт. Зазначив, що строк ремонту автомотриси почав відлік з моменту подачі її в ремонт і повинен становити 150 календарних днів, тому прострочення з оплати не могло настати раніше ніж 10.03.2026.
Окрім того, відповідач зазначає, що нараховані позивачем пеня та штраф є надмірними, тобто не відповідають передбаченим у пункті 6 частині 1 статті 3 та частині 3 статті 509 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права та водночас є джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем.
Також звертає увагу суду, що сплачені відповідачем кошти у якості забезпечення виконання договору на користь замовника у розмірі 473 400,00 грн є належною компенсацією за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань.
Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, що відсотковому відношенні становить 88.47 %, суд зазначає наступне. 
Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 Цивільного кодексу України).
При цьому чинне законодавство України не містить переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням усіх конкретних обставин справи в їх сукупності.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін. При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Таку правову позицію викладено у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 15.02.2018 у справі № 467/1346/15-ц, від 04.04.2018 у справі № 367/7401/14-ц та від 26.09.2018 у справі №752/15421/17.
Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 убачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватися на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18.
Отже, за своєю правовою природою штрафні санкції є засобами стимулювання боржника до належного виконання свого обов`язку.
З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
За приписом частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Надаючи оцінку розміру заявлених до стягнення пені та штрафу, суд приймає до уваги те, що докази негативних наслідків, збитків позивача від порушення відповідачем грошового зобов`язання в матеріалах справи відсутні.
Разом з тим, викладені обставини, з урахуванням правової природи неустойки та її стимулюючого значення для виконання договірних зобов`язань дозволяють дійти висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення штрафу та пені.
Визначаючи їх розмір, що підлягає стягненню на користь позивача, суд керується також нормативними приписами статті 3 Цивільного кодексу України, згідно з якою одними із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
За частинами першою, третьою статті 13 цього Кодексу цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.
Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Отже, цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватися на засадах справедливості, добросовісності, розумності.
Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Здійснивши оцінку долучених сторонами доказів, суд при вирішенні питання про зменшення штрафу бере до уваги такі обставини: 
а) ступінь виконання основного зобов`язання — відповідач повністю виконав капітальний ремонт автомотриси;
б) позивач, у зв`язку з простроченням відповідачем строків виконання робіт скористався своїм правом на отримання коштів в сумі 473 400 грн за банківською гарантією, тобто отримав певну грошову компенсацію у зв`язку з допущеним відповідачем порушенням, що стало підставою позовних вимог. При цьому зазначені кошти сплачені з рахунку відповідача, який зазначений платником в платіжній інструкції № 539 від 12.03.2026. Тобто позивач отримав у зв`язку з тим самим порушенням, що є підставою даного позову, 473 400 грн за умовами банківської гарантії за рахунок відповідача;
в) поведінку сторін договору, а саме що відповідач одразу ж після укладення договору (25.08.2025) повідомив позивача про готовність виконати ремонт. Однак автомотрису позивач передав відповідачу в ремонт лише 09.10.2025, тобто на 49-й день після укладення договору. Враховуючи, що договір укладено 21.08.2025, і п. 6.2 договору встановлено кінцевий термін завершення ремонту — 31.12.2025, то у відповідача з дня укладення договору і до 31.12.2025 залишалось 132 дні для виконання робіт. Тому відповідач, об`єктивно, при укладенні договору, розраховував на найшвидшу передачу йому в ремонт автомотриси. Затримка з передачею в ремонт автомотриси допущена позивачем вплинула на строки виконання договору, а тому враховується судом при вирішення питання про зменшення штрафних санкцій, не зважаючи на те, що формально за умовами договору прострочення відповідача настало з 01.01.2026.
г) наявність обставин, що свідчать про відсутність в діях відповідача умислу у порушенні зобов`язання. Так, відповідач, як зазначалось, одразу ж після укладення договору звернувся до позивача з повідомленням про готовність виконати ремонтні роботи. Крім того, відповідач повідомляв позивача про те, що роботи не будуть завершені до 31.12.2025 саме з причин несвоєчасної передачі автомотриси в ремонт, пропонував укласти додаткову угоду щодо зміни строків виконання робіт. Наведене свідчить про добросовісну поведінку відповідача у договірних правовідносинах і завчасне інформування позивача про перешкоди до завершення ремонту у встановлений договором строк; 
ґ) відсутність доказів понесення позивачем прямих збитків, пов`язаних з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язання за договором;
Враховуючи наведено, а також що стягнення штрафу не може бути способом додаткового збагачення позивача, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій підлягає частковому задоволенню, шляхом зменшення штрафу на 75 % від заявленого розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 355 050,00 грн штрафу.
Суд також враховує, що відповідач допустив прострочення виконання робіт, навіть з урахуванням того, що автомотрису в ремонт йому передано через 49 днів після укладення договору, адже остаточний акт приймання виконаних робіт сторони підписали 31.03.2026, тобто через 91 день після узгодженого сторонами строку виконання робіт. Отже, прострочення виконання робіт у 42 дні відповідач допустив незалежно від поведінки позивача. 
При цьому неоплата за іншим договором між сторонами не може бути врахована судом як підстава для звільнення від відповідальності, а може бути підставою для самостійної відповідальності позивача за умовами відповідного договору.
За наведеного, стягнення з відповідача штрафу у розмірі 355 050,00 грн (з врахуванням висновку суду про зменшення штрафу на 75%) буде пропорційним та відповідатиме обставинам порушення господарського зобов`язання. В частині позовних вимог про стягнення штрафу в сумі 1 065 150,00 грн слід відмовити.
Щодо вимоги про стягнення пені в заявленому розмірі, суд вважає за необхідне вказати наступне. Як вбачається із позовної заяви, пеня у розмірі 0,1 % від вартості не наданих в строк послуг за кожен день прострочення, нарахована позивачем за період 54 дні (станом на 09.03.2026). Як встановлено судом обов`язок щодо виконання зобов`язань за договором відповідач мав виконати у строк до 31.12.2025. Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. 
Відповідно до п. 7.3.1 договору, пеня нараховується за прострочення понад 15 календарних днів, а тому період обчислення пені починається у даному випадку – з 16.01.2026.
Хоча формально, за умовами договору, позивач вправі нараховувати пеню з 16.01.2026, однак суд, вирішуючи питання про можливість зменшення неустойки у формі пені, бере до уваги факт, що саме на позивачу лежав обов`язок доставки автомотриси в ремонт (п. 6.3. договору), і позивач доставив автомотрису в ремонт через 49 днів після укладення договору, то суд визнає наявність підстав для зменшення нарахованої позивачем пені на суму 463 932 грн, яка відповідає сумі пені, нарахованої за 49 днів. 
При зменшенні розміру пені суд враховує також і наведені вище мотиви, які суд зазначив, при вирішенні питання про зменшення штрафу.
За наведеного, суд стягує з відповідача пеню в розмірі 47 340,00 грн. В решті вимог про стягнення пені в сумі 463 932,00 грн слід відмовити.
Суд зазначає про неможливість більшого зменшення розміру неустойки (штрафу та пені), оскільки як суд зазначав, порушення строків виконання зобов`язання має місце. За таких обставин подальше зменшення штрафних санкцій зможе привести до втрати неустойкою своїх функцій, що є недопустимим.
Щодо твердження відповідача про те, що позивач стягнув банківську гарантію у загальному розмірі 473400,00 грн на підставі п. 14.1. договору, суд зазначає, що гарантія забезпечує компенсацію витрат у разі, якщо виконавець не виконає умови договору, що захищає замовника від збитків, тобто гарантія є забезпеченням виконання договору про закупівлю, а не є окремою штрафною санкцією, отже вказані твердження відповідача є безпідставними.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що стягнення коштів за банківською гарантією та стягнення неустойки з боржника не є подвійною відповідальністю, оскільки вони випливають з різних зобов`язань - гаранта перед бенефіціаром та боржника перед кредитором.
Так, у постанові від 21.12.2018 у справі № 908/7/18 Верховний Суд дійшов висновку, що неустойка і банківська гарантія є різними способами захисту прав та законних інтересів суб`єктів господарювання, різними засобами забезпечення виконання господарських зобов`язань. Зазначені способи мають різну правову природу і не є взаємовиключними. Сплата коштів кредитору гарантом і сплата штрафних санкцій боржником не належать до одного виду відповідальності. Можливість стягнення з відповідача пені та штрафу за порушення строків поставки товару за договором не ставиться у залежність від реалізації позивачем свого права на звернення стягнення за банківською гарантією.
Таким чином, банківська гарантія є одним із видом забезпечення виконання зобов`язання, а тому жодним чином не впливає на стягнення з відповідача суми штрафних санкцій, у зв`язку із неналежним виконанням договірних зобов`язань в частині додержання строків поставки товару.
Тому сума коштів, сплачена як гарантія, не зараховується в сплату штрафних санкцій, але ці обставини суд врахував при вирішенні питання зменшення штрафних санкцій.
Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 355 050,00 грн штрафу та 47 340, 00 коп. пені з урахуванням наведених висновків суду про зменшення штрафних санкцій. В задоволенні решти вимог суд відмовляє.
Судові витрати.  
Згідно з приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 розділу I ГПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При зверненні до суду з позовом позивач оплатив судовий збір в сумі 28 970,00 грн (платіжна інструкція №152689 (#2189725940101) від 09.03.2026).
Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана через систему "Електронний суд". Таким чином, за подання цієї заяви позивач мав сплатити судовий збір у сумі 23177,66 грн (1 931 472,00 грн х 1,5% х 0,8), відповідно надміру сплачений судовий збір в сумі 5792,34 грн може бути повернуто позивачу за його заявою у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір".
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд зазначає, у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.
Оскільки позовні вимоги задоволено судом частково в сумі 355 050,00 грн штрафу та 47 340, 00 коп. пені, при цьому в частині позовних вимог суд відмовив лише у зв`язку зі зменшенням нарахованих штрафу та пені, то суд стягує з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 23 177,66 грн, який підлягав сплаті за подання позовної заяви.
В судовому засіданні 17.07.2026 суд проголосив скорочене рішення. Дата складення повного рішення: 23.07.2026.
Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" про стягнення 1 931 472,00 грн задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" (76018, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Залізнична, буд. 22; ідентифікаційний код юридичної особи: 13655435) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815) в особі філії “Енергоремтранс” Акціонерного товариства “Українська залізниця” (21034, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Станція Вінниця, будинок 10; код ВП в ЄДРПОУ: 41264153) 355 050 (триста п`ятдесят п`ять тисяч п`ятдесят) грн 00 коп. штрафу, 47 340 (сорок сім тисяч триста сорок) грн 00 коп. пені та 23 177 (двадцять три тисячі сто сімдесят сім) грн 66 коп. витрат зі сплати судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 1 065 150,00 грн штрафу та 463 932,00 грн пені.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Вебадреса, за якою можна знайти текст судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.Є. Горпинюк