| Справа № 946/4360/26  Провадження № 3/946/1116/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого судді – Присакар О.Я., за участю секретаря судового засідання – Воронової В.Є., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – Гуревича Р.Г.,розглянувши матеріали у справі про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВОНС в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП відносно: 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, – 

ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 685996, 06.06.2026 року о 23 год. 45 хв., в м. Ізмаїл, вул. Придунайська, 267, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vectra, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мовлення, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння визначеним законом шляхом відмовився. 05.06.2026 року від представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальностідо суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, яким представник просив закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, мотивуючи тим, що процедура проходження огляду на стан сп`яніння співробітниками поліції не дотримана, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку не зафіксована: належних та допустимих доказів того, що 07.06.2026р. ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а також що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксована та отримана у передбаченому законодавством порядку, - матеріали справи не містять. Також клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення мотивоване тим, що поліцейський не повідомив конкретної підстави зупинки транспортного засобу, згідно ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», а тому він не має права надавати водієві подальші вказівки щодо пред`явлення документів чи проведення огляду. Крім того зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення оформлений з порушенням прямих приписів законодавства у вигляді стрічки (чека-роздруківки), що дозволено виключно у випадках оформлення постанови про притягнення по справі про адміністративне правопорушення. Внаслідок незаконного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, без дотримання вимог Інструкції 1376, протокол про адміністративне правопорушення серії правопорушення серії ЕПР1 № 567085, складеного 07 червня 2026 року неналежно оформлений, є таким, що не відповідає вказаній Інструкції, а як наслідок вимогам ст.256 КУпАП. Акт огляду склав інспектором роти з обслуговування в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області капітан поліції Василенко В.С., в той же час, як вказано вище, протокол про адміністративне правопорушення складено інспектором відділу організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області ст. лейтенантом поліції Івановим В.В. Однак на відеозаписі встановлено, що працівники поліції навіть не назвали своє прізвище, посаду, спеціальне звання, що було їх обов`язком згідно ст. 18 Закону України «Про національну поліцію». У зв`язку з чим відсутнє підтвердження, що капітан поліції Василенко В.С. дійсно спілкувався із ОСОБА_1 та дійсно міг визначити ознаки алкогольного сп`яніння. Це в свою чергу дає підстави для сумніву в законності складення вказаного акту огляду на стан сп`яніння. Згідно Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначається, було виявлено такі ознаки стану сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. В той же час, згідно долученого до матеріалів справи відеозапису вказані ознаки не зафіксовано. При цьому о 00:18 год. поліцейський повідомляє, що на його думку у ОСОБА_1 мається запах алкоголю з порожнини роту. Однак вказані ознаки були повідомлені не до пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, а вже після складення протоколу про адміністративне правопорушення. Також, із відеозапису не вбачається, що поведінка водія не відповідала обстановці. На всі питання, які задавав поліцейський, ОСОБА_1 відповідав чітко та конкретно, його поведінка відповідала обстановці. Тому такі дії працівника поліції є недопустимими та незаконними. До протоколу про адміністративне правопорушення додано 3 відеозаписи, при цьому 1 відеозапис містить відео з двох боді камер, змонтованих між собою, тобто відеозапис не є безперервним. Так, згідно до долученого поліцейським відеозапису встановлено, що відео починається, коли на боді-камері вказано час 23:45 год. Відеозапис обривається о 23:58 год. (13:19 хв. відеозапису) і починається вже з 00:13 год. В такому випадку не зрозуміло, які події мали місце впродовж 15 хвилин між 23 год 58 хв. та 00 год. 13 хв. Потім о 00:28 год. відеозапис знову обривається і починається вже з 23:53 год. Однак, відсутність повного та безперервного відеозапису є порушенням п.4 розділу 2 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 за №1026. Фрагментарність записів робить їх доказову цінність вкрай низькою, а об`єктивну реконструкцію події — неможливою. Також представник ОСОБА_1 зазначив, що оскільки екіпажу, до складу якого входив інспектор Іванов В.В. не видавався газоаналізатор, то поліцейський не міг забезпечити проведення такого огляду.
У судовому засіданні представник Каюмова А.Ю. наполягав на закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, викладених у клопотанні від 24.06.2026 року.
Дослідивши матеріали справи та відеозаписи, вислухавши пояснення представникаособи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями) - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Розділом Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 встановлені особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП.
Відповідно до п.п. 3, 4, 6 Розділу Х цієї Інструкції, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами). Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам хорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).
З Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735 вбачається, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я). Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.
Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року №1026 встановлено Порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів. Відповідно якому, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі точності встановлених на пристрої дати та часу.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, за диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад адміністративного правопорушення.
Слід зауважити, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів, відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі. Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим саме з моменту висловлення особою відмови від проходження відповідного огляду.
Мотиви відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я поліцейський, із застосуванням технічних засобів відеозапису, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
На виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи доданий відеозапис з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .
З дослідженого відеозапису (файл export-ueo&c.mp4) вбачається, що поліцейський о 23:47:10 запитав ОСОБА_1 чи готовий він пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгенр», ОСОБА_1 відповів, що не готовий, в подальшому поліцейський спитав чи бажає він пройти його в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів, теж ні. Поліцейський пояснив ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Після цього поліцейські, ще кілька разів запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер або у медичному закладі.
При цьому, о 23:50:54 ОСОБА_1 повідомив, що нещодавно вживав пиво не фільтроване 1 літр.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Драгер або у медичному закладі.
Долучений до матеріалів справи відеозапис повністю відображає події, по факту яких 07.06.2026 року складено адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 .
Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому суд приймає його як належний доказ у справі.
Також з дослідженого відеозапису вбачається, що о 23:47:42 поліцейський просить підвезти газоаналізатор Драгер, тобто спростовується твердження сторони захисту, що поліцейський не міг забезпечити проведення такого огляду.
Не заслуговують на увагу твердження захисту про безпідставність зупинки транспортного засобу, оскільки стороною захисту не надано суду доказів безпідставності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . 
Окрім того, суд зауважу, у даній справі суд не розглядає дії поліцейських щодо зупинки транспортного засобу. Способами захисту, визначеними чинним законодавством, а саме, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_1 не скористався, відповідні докази суд не надані. Внаслідок цього, у суду відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.
Враховуючи, що ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, його відмова від огляду на стан сп`яніння беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Водночас питання про законність оформлення протоколу про адміністративне правопорушення у вигляді стрічки (чека-роздруківки) було вирішено постановою суду від 02.07.2026 року під час розгляду клопотання сторони захисту про повернення матеріалів справи для належного оформлення.
Стосовно твердження представника ОСОБА_1 , що відеозапис обривається о 23:58 год. (13:19 хв. відеозапису) і починається вже з 00:13 год. В такому випадку не зрозуміло, які події мали місце впродовж 15 хвилин між 23 год 58 хв. та 00 год. 13 хв., суд зазначає, що на 28 хв. 35 сек. запису файлу export-ueo&c.mp4, розпочинається відеозапис з 23:53:11 якій продовжується до 00:29:23, тобто спростовується твердження сторони захисту про відсутність частини відеозапису.
Також відхиляється позиція сторони захисту щодо незаконності внесення відомостей до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та протоколу різними поліцейськими, оскільки чинним законодавством не встановлений порядок внесення таких відомостей до Акту огляду тим самим поліцейським, який склав протокол.
Щодо клопотання захисника про призначення покарання з урахуванням принципу індивідуалізації суд зазначає настпуне.
Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Суд звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону України «Про правотворчу діяльність» суд для подолання правової прогалини може застосовувати у випадках, передбачених законом:
1) аналогію закону - шляхом застосування до неврегульованих суспільних відносин положень закону, який регулює подібні суспільні відносини;
2) аналогію права - шляхом застосування до суспільних відносин, не врегульованих нормативно-правовими актами, загальних принципів права.
Аналогія закону або аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, притягнення особи до юридичної відповідальності (ч. 4 ст. 65 зазначеного Закону).
Враховуючи, що в даному випадку відсутні будь-які правові прогалини, які не врегульовані положеннями КУпАП, а санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною (передбачає для водіїв накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік), підстав для застосування іншого виду стягнення, ніж передбаченого законом, не вбачається.
Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про призначення покарання з урахуванням принципу індивідуалізації. При цьому, судом враховано, що законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від законодавства України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом. Дана категорія адміністративних правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене відносить до грубого порушення, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки. Керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб, а безпідставне звільнення або часткове звільнення від відповідальності правопорушників має вкрай негативні наслідки.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».
Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.
Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).
Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
Вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 685996 від 07.06.2026 року;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.06.2026 року;
- відеозаписами, якими повністю узгоджуються обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 06.06.2026 року о 23 год. 45 хв., в м. Ізмаїл, вул. Придунайська, 267, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vectra, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мовлення, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння визначеним законом шляхом відмовився.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.
Порушення п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, окрім накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.
Згідно довідок наданих ВОНС в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП від 08.06.2026 року, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягувався, посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 отримав 14.02.2023 року.
При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд враховує обставини, згідно ст.ст. 34, 35 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, з урахуванням чого застосовує адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
При цьому, санкція ст. 130 КУпАП не передбачає звільнення від позбавлення права керування транспортними засобами навіть військовослужбовців.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. 
Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 283 КУпАП, –

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), судовий збір у розмірі 665,60 грн., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення.
Повний текст постанови складено 07.08.2026 року.

Суддя: | О.Я.Присакар