Справа № 127/25500/26 
Провадження № 2/127/6995/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2026 року | м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ан О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
У липні 2026 із позовом до суду звернулося ТОВ «Споживчий центр», яке просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №04.11.2025-100001056 від 04.11.2025 у розмірі 30560 грн. Позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.11.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №04.11.2025-100001056 згідно якого відповідачу надано кредитні кошти у сумі 8000 грн. Позичальник, отримавши кредитні кошти порушив договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку не погашається, що й стало підставою звернення до суду.
Ухвалою суду від 21.07.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідач у встановлений судом строк надав відзив у якому проти позову частково заперечив. Вказав на те, що нарахування комісії є порушенням, адже у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія. Нарахування процентів у порядку 625 ЦК України та 3 % річних є порушенням, адже протягом дії в Україні воєнного надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від відповідальності передбаченої ст. 625 ЦК України. Вказував на не співмірність розміру тіла кредиту та розміру процентів, з огляду на це просив стягнути 8000 тіла кредиту та 8000 процентів. 
Представник позивача надав відповідь на відзив у якому звернув увагу на те, що матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. 
Судом установлено, 04.11.2025 року ТОВ «Споживчий центр» та  ОСОБА_1  погоджено пропозицію про укладення кредитного договору. Відповідач підписав заявку кредитного договору №04.11.2025-100001056. Згідно умов договору сума кредиту склала 8000 грн; строк кредитування – 217 днів за дати надання; дата повернення кредиту – 08.06.2025; процентна ставка – фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 день користування кредитом. 
Згідно відповіді про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №04.11.2025-100001056 позичальник підтвердив пропозицію на укладення кредитного договору на умовах зазначених вище. Комісія, пов`язана з наданням кредиту економічна сутність – плата за надання – 9% від суми кредиту та дорівнює 720 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості– 720 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно графіку платежів.
Надання кредитних коштів ТОВ «Споживчий центр» відповідачу підтверджується наданою суду квитанцією. 
Відповідач свої зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 30560 грн з яких: 8000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 12400 грн – проценти; 720 грн – комісія, 1440 грн – додаткова комісія, проценти нараховані ст. 625 ЦК України - 8000 грн.
ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями ст. 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Суд зауважує, що відповідно до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
При цьому, як вбачається з постанови Верховного Суду від 22 квітня 2021 року по справі 264/6124/18, особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, а тому дію особливого періоду не припинено.
Вказану правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» Верховний Суд уже однозначно сформулював у своїх постановах від 11 квітня 2019 року (справа № 233/4985/17, провадження № 51-9182 км18), від14 лютого 2018 року (провадження № 61-4157св18 та № 61-3951св18), від 20 лютого 2018 року (провадження № 61-4255св18), від 25 квітня 2018 року (провадження №61-1664св17), від 21 лютого 2019 року (провадження № 51-7411км18).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд дослідивши надані докази прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з тих підстав, що відповідач є військовослужбовцем на якого поширюється дія ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Тому з урахуванням того, що договір укладений у електронному вигляді, сторони погодили усі його істотні умови. Відповідач прострочив взяті на себе зобов`язання у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню у вигляді заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором №04.11.2025-100001056 у сумі 8000 грн. У задоволенні решти вимог суд відмовляє.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у сумі 696,96 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст. ст. 1048, 1049, 1050, 1052 ЦК України, керуючись ст. ст.12, 13, 76-78, 141, 247, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд 
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №04.11.2025-100001056 від 04.11.2025 у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 696 (шістсот дев`яносто шість) гривень 96 копійок судових витрат.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, код ЄДРПОУ: 37356833.
Відповідач:  ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Повний текст рішення суду складено 08.09.2026 

Суддя: