Справа №403/227/26 провадження № 2/403/416/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2026 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю., 
при секретарі судового засідання Карпяк Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» (далі по тексту рішення - ТОВ «Деал Фінанс Груп») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості за договором позики в загальному розмірі 31828 грн. 11 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 10171 грн. 00 коп. та за процентами - 21657 грн. 11 коп..
Позов обгрунтовується тим, що 09 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (далі по тексту рішення - ТОВ «1 БАНК»), як позикодавцем, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, у порядку ст.ст.11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію» був укладений договір позики №77687752, за яким позикодавець надав позичальнику кредит в розмірі 10171,00 грн. строком на 30 днів із можливістю пролонгації та автопролонгації строку користування позикою на 90 календарних днів та сплатою процентів за користування позикою у розмірі 1,99% в день. Вказаний кредитний договір був підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного одноразового ідентифікатора, надісланого на вказану відповідачем електронну адресу, після ідентифікації його особи в інформаційно-комунікаційній системі позикодавця. Враховуючи, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо сплати процентів та інших платежів, а також заміну у порядку укладення договору факторингу №025-040122 від 04 січня 2022 року сторони позикодавця у договорі №77687752 від 09 листопада 2021 року з ТОВ «1 БАНК» на ТОВ «Сіроко Фінанс» та в подальшому на підставі договору факторингу №05/12/25-01 від 05 грудня 2025 року з ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Деал Фінанс Груп», позивач прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь зазначену вище суму заборгованості.
З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500,00 грн..
Відповідач по справі ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву ТОВ «Деал Фінанс Груп» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та розміру судових витрат у встановлений судом строк не подав.

ІІ. Заяви та клопотання. 

Представник позивача згідно з викладеним в прохальній частині позовної заяви клопотання прохав суд витребувати від АТ КБ «ПриватБанк» письмові докази, що становлять банківську таємницю, а саме: інформацію щодо належності відповідачу ОСОБА_1 карткового рахунку № НОМЕР_1 та виписку по вказаному картковому рахунку за період з 09 листопада по 12 листопада 2021 року (а.с.4 зворот-5).
Представник позивача ТОВ «Деал Фінанс Груп» згідно із заявою від 14 травня 2026 року прохала розглядати справу без її участі та не заперечувала проти постановлення заочного рішення в даній цивільній справі (а.с.66).
Представник позивача ТОВ «Деал Фінанс Груп» згідно із заявою від 25 червня 2026 року прохала розглядати справу без її участі та не заперечувала проти постановлення заочного рішення в даній цивільній справі (а.с.76).
Заяв та клопотань від відповідача по справі ОСОБА_1 в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду 07 травня 2026 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.54-55).
Ухвалою суду від 18 червня 2026 року клопотання представника позивача про витребування письмових доказів задоволено частково та витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 відповідача ОСОБА_1 за період з 09 листопада по 14 листопада 2021 року включно. В задоволенні клопотання в іншій частині - відмовлено (а.с.69).
В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленою про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 23 липня 2026 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

09 листопада 2021 року між ТОВ «1 БАНК», як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір позики №77687752 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі - Договір, договір позики), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом його підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором Ghy01hQIF5, надісланим ТОВ «1 БАНК» електронним повідомленням на вказану ним електронну адресу (пункти 12, 20 «Юридичні адреси та реквізити сторін» Договору) (а.с.6-7).
Згідно з пунктами 1, 2.1 укладеного Договору «1 БАНК» зобов`язується передати відповідачу у власність грошові кошти (позику) в сумі 10171,00 грн. на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
За змістом пунктів 2.2, 2,3, 4 Договору: 1) строк позики (строк договору) складає 30 днів; процентна ставка (базова в день), яка є фіксованою, становить 1,99% в день; датою повернення позики (останній день) є 09 грудня 2021 року; процентна ставка за понаднормове користування позикою - 2,70% (за день); 2) проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.
Крім того, сторонами Договору погоджено, що позичальником до моменту підписання Договору вивчені та зрозумілі зміст, об`єм зобов`язань, наслідки укладення Договору та зазначена в Правилах надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) процедура і наслідки подовження позичальником строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації (пункт 5.2).
Згідно з пунктів 7.12 та 7.17 Правил надання грошових коштів у позику у разі, якщо у позичальника на дату закінчення строку позики наявна заборгованість за Договором і позичальником не оформлено пролонгацію, строк позики автоматично подовжується на один календарний день; подовження строку позики на умовах автопролонгації припиняється у разі якщо на протязі 90 автопролонгацій поспіль позичальником не погашено позику (а.с.84-85).
09 листопада 2021 року ТОВ «1 БАНК» на виконання умов договору позики було здійснено переказ грошових коштів в сумі 10171 грн. 00 коп. на картковий рахунок отримувача ОСОБА_2 , електронним платіжним засобом до якого є картка за № НОМЕР_1 , що відповідає сумі кредиту та номеру карткового рахунку відповідача, зазначених в пунктах 2.1, 20 Договору, а також підтверджується наданою АТ КБ «ПриватБанк» випискою по рахунку ОСОБА_1 за № НОМЕР_3 , до якого було емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 (а.с.9, 80, 81-82).
04 січня 2022 року між ТОВ «1 БАНК» (клієнт) та ТОВ «Сіроко Фінанс» (фактор) було укладено договір факторингу №025-040122, за яким клієнт зобов’язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов’язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (пункти 1.1, 2.1.3) (а.с.17-20). 
Як вбачається із витягу з Реєстру прав вимог №10/06/22 від 10 червня 2022 року до договору факторингу №025-040122 від 04 січня 2022 року, ТОВ «1 БАНК» відступило ТОВ «Сіроко Фінанс» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №77687752 від 09 листопада 2021 року на загальну суму заборгованості 31828,11 грн., з яких сума основного боргу складає 10171,00 грн., заборгованість за відсотками - 21657,11 грн. (а.с.21-22).
05 грудня 2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» (клієнт) та ТОВ «Деал Фінанс Груп» (фактор) було укладено договір факторингу №05/12/25-01, за яким клієнт зобов’язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов’язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти фінансування в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (пункти 1.1, 2.1.3) (а.с.29-32). 
Як вбачається із витягу з Реєстру прав вимог №05/12/25 від 05 грудня 2025 року до договору факторингу №05/12/25-01 від 05 грудня 2025 року, ТОВ «Сіроко Фінанс» відступило ТОВ «Деал Фінанс Груп» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №77687752 від 09 листопада 2021 року на загальну суму заборгованості 31828,11 грн., з яких сума основного боргу складає 10171,00 грн., заборгованість за відсотками - 21657,11 грн. (а.с.34-35).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №77687752 від 09 листопада 2021 року, загальна сума заборгованості відповідача за період з 09 листопада 2021 року (дата видачі позики) по 24 лютого 2022 року складає: за тілом позики - 10171 грн. 00 коп.; за нарахованими та несплаченими процентами - 21657 грн. 11 коп.. Здійснені відповідачем оплати за договором позики відсутні (а.с.12-14).
Під час судового розгляду справи відповідачем з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення ним 09 листопада 2021 року договору позики, а також отримання за ними грошових коштів (позики) у зазначеному вище розмірі.
Доказів здійснення погашення заборгованості за наданою позикою повністю або частково відповідачем під час судового розгляду також надано не було.
Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. 
Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.  Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов’язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.
Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання: 
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону).
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19).          Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що договір позики №77687752 від 09 листопада 2021 року був підписаний відповідачем по справі після його ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитодавця ТОВ «1 БАНК»» за допомогою одноразового ідентифікатора Ghy01hQIF5, надісланого відповідачу електронним повідомленням, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами. 
В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт позикодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання ним одноразового ідентифікатора у виді електронного повідомлення, укладення договору позики було б технічно неможливим.
Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.
Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «Деал Фінанс Груп» щодо здійснення саме відповідачем електронного підпису 09 листопада 2021 року договору позики №77687752 за допомогою одноразового ідентифікатора Ghy01hQIF5 суду надано не було.
Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» н, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення договорів) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що згідно умов укладеного відповідачем договору позики №77687752 від 09 листопада 2021 року, останній отримав від ТОВ «1 БАНК» в якості позики грошові кошти в сумі 10171 грн. 00 коп., однак своїх зобов’язань за вказаним договором щодо повернення позики та сплати щоденних процентів за користування нею не виконував належним чином, внаслідок чого станом на 24 лютого 2022 року в нього виникла заборгованість у загальному розмірі 31828 грн. 11 коп., з яких: 10171 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 21657 грн. 11 коп. - заборгованість за процентами.
Наданий позивачем ТОВ «Деал Фінанс Груп» розрахунок заборгованості відповідача ОСОБА_1 відповідає умовам договору позики №77687752щодо розміру та строку сплати відповідачем передбачених ним платежів, зокрема, нарахування процентів по 202,40 грн. за базовою процентною ставкою 1,99% в день згідно з пунктом 2.3 Договору в межах первісного строку позики 30 днів (враховуючи відсутність проплат відповідача для застосування зниженої процентної ставки 0,6965% в день) по 08 грудня 2021 року та з 09 грудня 2021 року до 24 лютого 2022 року згідно з пунктом 5.2 Договору в межах 90 календарних днів (автопролонгація строку користування позикою).
Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов’язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов’язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов’язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов’язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності договору позики №77687752 від 09 листопада 2021 року, укладеного між ним та первісним кредитором ТОВ «1 БАНК», а також укладених в подальшому договорів факторингу №025-040122 від 04 січня 2022 року та №05/12/25-01 від 05 грудня 2025 року.
Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними.
Отже, набуття позивачем ТОВ «Деал Фінанс Груп» права вимоги заборгованості за договором позики №77687752 від 09 листопада 2021 року у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно умов цього договору розмірі під час судового розгляду відповідачем спростована не була.
Судом також враховується, що у даній справі відповідачем дії фінансових установ щодо виконання договору не оскаржені, власний розрахунок заборгованості відповідачем не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи ним не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості та її розміру.
На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобов’язань за договором позики №77687752 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 09 листопада 2021 року щодо повернення суми позики та процентів за користування нею, право грошової вимоги за яким у встановленому законом порядку було набуте позивачем на підставі договору факторингу №05/12/25-01 від 05 грудня 2025 року, та приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Деал Фінанс Груп» заборгованості за вказаним вище договором в загальному розмірі 31828 грн. 11 коп..

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач ТОВ «Деал Фінанс Груп» звернувся до суду з позовом майнового характеру, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 2662 грн. 40 коп. (а.с.1).
З огляду на викладене, враховуючи задоволення судом позовних вимог в повному обсязі, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «Деал Фінанс Груп» грошові кошти по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн., які були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України).
За змістом ч.2 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у зв`язку з чим 1) розмір таких витрат, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У поданій до суду позовній заяві представником ТОВ «Деал Фінанс Груп» зазначено про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. та надано на їх обгрунтування копії: 1) договору №22-08/25/ДІЛ про надання правничої допомоги від 22 серпня 2025 року, укладеного між ТОВ «Деал Фінанс Груп», як клієнтом, та адвокатом Ткаченко Ю.О., в пункті 4.1 якого зазначені вид правничої допомоги та розмір винагороди адвоката за її надання (а.с.36-38); 2) витягу з акту №6-ДІЛ від 08 січня 2026 року прийому-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року, з якого вбачається вид та вартість наданих адвокатом Ткаченко Ю.О. послуг стосовно боржника ОСОБА_1 , а саме: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції у справі/аналіз судової практики та збір документів/доказів (у разі відсутності у клієнта необхідних документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах - 500,00 грн. та судовий супровід в суді першої інстанції: підготовка/складання та направлення/подача однієї позовної заяви до боржника за договором позики у малозначних справах, за необхідності інших заяв по суті справи, в електронній формі за посередництвом Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, в тому числі представництво інтересів клієнта в суді (адвокат самостійно подає позовну заяву від імені клієнта, представляє інтереси як представник клієнта в суді) - 4000,00 грн. (а.с.39); 3) акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, в тому числі і стосовно боржника ОСОБА_1 (а.с.40-41); 4) платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 16 січня 2026 року про здійснення оплати ТОВ «Деал Фінанс Груп» за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року на загальну суму 130500,00 грн. (а.с.42); 5) ордеру на надання правничої допомоги ТОВ «Деал Фінанс Груп» адвокатом Ткаченко Ю.О. (а.с.44); 6) свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Ткаченко Ю.О. (а.с.45).
В судове засідання представник позивача не з`явився. Згідно з поданими заявами прохала розгляд справи здійснювати за її відсутності (а.с.66, 76). 
На дату судового розгляду справи по суті письмових заперечень від відповідача ОСОБА_1 щодо розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката подано не було.
При вирішенні питання щодо наявності підстав для стягнення із відповідача зазначеного у позовній заяві розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закону) за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, порядок обчислення якого (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення визначаються в договорі про надання правової допомоги.  При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.  
Згідно із п.1 ч.1 ст.26 Закону документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги може бути договір про надання правничої допомоги.
За змістом п.6 ч.1 ст.1 Закону до інших видів правничої допомоги належить адвокатська діяльність з надання правової інформації, консультацій і роз’яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта.   Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.15 ЦПК України).
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.  
За змістом правового висновку, викладеного в постанові Великої палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.            У постанові від 28 вересня 2022 року у справі №534/14/20 Верховний Суд зазначив про те, що аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів враховує, що адвокат - це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.  При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.             Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України»(пункти 24-26), від 23січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (пункт 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обгрунтованим.   У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (див. постанова Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у справі №94/2355/21).
З наданого представником позивача витягу з акту №6-ДІЛ від 08 січня 2026 року прийому-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року, з якого вбачається вид та вартість наданих адвокатом Ткаченко Ю.О. послуг стосовно боржника ОСОБА_1 , а саме: 1) вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції у справі/аналіз судової практики та збір документів/доказів (у разі відсутності у клієнта необхідних документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах - 500,00 грн. (далі - послуга 1) та 2) судовий супровід в суді першої інстанції: підготовка/складання та направлення/подача однієї позовної заяви до боржника за договором позики у малозначних справах, за необхідності інших заяв по суті справи, в електронній формі за посередництвом Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, в тому числі представництво інтересів клієнта в суді (адвокат самостійно подає позовну заяву від імені клієнта, представляє інтереси як представник клієнта в суді) - 4000,00 грн. (далі - послуга 2).
Разом з тим, вивчення відповідної судової практики та визначення правової позиції у справі не є необхідною послугою при наданні правничої допомоги ТОВ «Деал Фінанс Груп» (див. зазначену вище постанову Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі №534/14/20).
Вчинення адвокатом Ткаченко Ю.О. дій, спрямованих на самостійне збирання необхідних документів/доказів для формування позовної заяви, матеріали цивільної справи не містять, а тому надання цієї послуги представником позивача є недоведеним та таким, що не підлягає оплаті у складі наданої позивачу правничої допомоги.
Крім того, вивчення адвокатом наявних у клієнта документів та проведення їх аналізу повністю охоплюється наданням такої послуги як підготовка/складання позовної заяви, вартість якої адвокатом Ткаченко Ю.О. була визначена окремо в складі послуги 2.
З огляду на зазначене, вартість наведеної вище послуги 1 є необгрунтованою та такою, що не є необхідною при наданні правничої допомоги ТОВ «Деал Фінанс Груп» у цій справі, а тому її вартість - 500,00 грн. суд виключає із загальної вартості наданої адвокатом Ткаченко Ю.О. правничої допомоги.
Судом також враховується, що спір по справі, яка є малозначною, не є складним; позовна заява є незначною за обсягом, містить посилання на норми чинного законодавства, усталену судову практику та умови кредитного договору, що, як наслідок, не потребувало від адвоката Ткаченко Ю.О. проведення їх порівняльного аналізу та витрачання у зв’язку з цим значного часу для визначення способу захисту права ТОВ «Деал Фінанс Груп», як позивача, та обгрунтування правових підстав позову , а тому суд, враховуючи подання позовної заяви до суду через підсистему «Електронний суд», та необхідність врахування принципу співмірності вартості наданих адвокатом послуг з ціною позову, приходить до висновку про достатність визначення вартості наданої адвокатом Ткаченко Ю.О. послуги із підготовки/складання та направлення/подання позовної заяви до боржника ОСОБА_3 як складення позовної заяви та подання її до суду від імені клієнта в сумі 2000,00 грн..
З урахуванням наявної в матеріалах справи лише однієї заяви по суті - позовної заяви, суд приходить до висновку про недоведеність адвокатом Ткаченко Ю.О. дійсності надання нею такої послуги, як підготовка та подання до суду інших заяв по суті справи, включеної до переліку послуги 2, а тому вартість такої послуги не підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. 
З огляду на викладене, обсяг як юридичної, так і технічної роботи адвоката Ткаченко Ю.О. не можна вважати значним; вартість такої роботи адвоката у загальному розмірі 4500,00 грн. є завищеною, належним чином не обгрунтованою, неспівмірною з ціною позову; включає послуги, процесуальна необхідність вчинення яких в контексті обставин даної справи не є необхідною (зокрема, визначення правової позиції) або є недоведеною (самостійне збирання необхідних документів/доказів для формування позовної заяви), а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення визначеного позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення на користь позивача ТОВ «Деал Фінанс Груп» з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн., що, на думку суду, в повній мірі відповідатиме принципам співмірності та розумності судових витрат, характеру спірних правовідносин, обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, складності справи та реальності наданих адвокатських послуг.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відсутні.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд,          
В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» заборгованість за договором позики №77687752 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 09 листопада 2021 року в загальній сумі 31828 грн. 11 коп. (тридцять одна тисяча вісімсот двадцять вісім гривень одинадцять копійок). 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2662 грн. 40 коп. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» в порядку розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. 00 коп. (дві тисячі гривень 00 копійок).
Повне ім’я та найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», адреса місцезнаходження: вул.Садова, буд.№31/33, офіс 40/3 м.Ірпінь Бучанський район Київська область, поштовий індекс 08205, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 44280974.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, подавши апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) до Кропивницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 28 липня 2026 року.

Суддя С.Ю.Атаманова