СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2026 року Справа № 480/3609/26
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3609/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у перерахунку пенсії та скасувати рішення № 183450015181 від 29.04.2026 про відмову в переході з пенсії за віком, обчисленої за Законом України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" (Відділу перерахунків пенсій № 3 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг), яким відмовлено їй у переведенні із пенсії по віку на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до п. 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ та ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723 XII у зв`язку з відсутністю правових підстав та необхідного стажу на посадах державної служби;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723 - XII, п.12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII стаж роботи (на посадах державної служби) - Довідка про стаж роботи у податкових органах від 25.03.2026 № 82/РГ на посадах спеціалістів у органах податкової служби Державній податковій інспекції по Зарічному району м. Суми) за період з 02.11.1994 по 12.09.1996, а саме з: 02.11.1994 на посаді державного податкового інспектора відділу аудиту юридичних осіб управління аудиту Державної податкової інспекції по Зарічному району м.Суми; 01.12.1994 на посаді старшого державного податкового інспектор-ревізора відділу аудиту юридичних осіб управління аудиту Державної податкової інспекції по Зарічному району м.Суми; 02.10.1995 на посаді головного державного податкового інспектора відділу аудиту юридичних осіб Державної податкової інспекції по Зарічному району м.Суми; 01.11.1995 на посаді головного державного податкового інспектор-ревізора відділу аудиту юридичних осіб Державної податкової інспекції по Зарічному району м.Суми по 12.09.1996;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області перевести її з пенсії по віку на загальних підставах на пенсію державного службовця за віком відповідно до п.12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII та ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723 з 22.04.2026, враховуючи довідки Головного Управління Державної фіскальної служби у Сумській області від 25.03.2026 № 82/РГ, від 25.03.2026 № 83/РГ, Північно-східним офісом Державної аудиторської служби України від 06.04.2026 № 202009-16/1722-2026, від 07.04.2026 № 202011-45/19, від 07.04.2026 № 202011-45/20;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату їй пенсії з 22.04.2026 на підставі поданої заяви від 22.04.2026 зареєстрованої за № 4051 та доданими до неї документами, в тому числі і довідками виданими: Головним Управлінням Державної фіскальної служби у Сумській області від 25.03.2026 № 82/РГ, від 25.03.2026 № 83/РГ, Північно-східним офісом Державної аудиторської служби України від 06.04.2026 № 202009-16/1722-2026, від 07.04.2026 № 202011-45/19, від 07.04.2026 № 202011- 45/20.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що звернувшись до відповідача із заявою про перехід на пенсію державного службовця згідно із Законом № 3723-XII, протиправно отримала відмову. Наголошено, що право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним п. 10, 12 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII. Жодних додаткових умов для призначення такої пенсії у п. 10, 12 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII не встановлено. 
Ухвалою суду відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позовних вимог у повному обсязі та зазначає, що шляхом перегляду документів електронної пенсійної справи та розрахунку стажу державної служби заявниці встановлено, що заявниця має 19 років 4 місяці 8 днів роботи в на посаді державного службовця. До стажу державної служби не враховано період роботи в Державній податковій інспекції по Зарічному району м. Суми. ОСОБА_1 на даний час працює в органах місцевого самоврядування в Департаменті інфраструктури міста Сумської міської ради.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що 22.04.2026 позивач звернувся до відповідного органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України № 1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ.
Заява позивача була розглянута ГУ ПФУ в Полтавській області за принципом екстериторіальності.
За результатами розгляду вказаної заяви, ГУ ПФУ в Полтавській області було прийнято оскаржуване рішення № 183450015181 від 29.04.2026 про відмову в переході з пенсії за віком, обчисленої за Законом України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" (Відділу перерахунків пенсій № 3 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг), яким відмовлено ОСОБА_1 у переведенні із пенсії по віку на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до п. 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ та ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723 XII у зв`язку з відсутністю правових підстав та необхідного стажу на посадах державної служби.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням пенсійного органу та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.
Відповідно до пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, з набранням чинності вказаного закону втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до пункту 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами КМУ, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Положеннями пункту 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII (у редакції на час набрання чинності Законом № 889-VIII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналіз наведеної норми свідчить, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому зазначений вік визначається статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Тобто до 01 травня 2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:
а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;
б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01 травня 2016 року відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених у статті 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Стаж державної служби до 01.05.2016 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994, та додатка до нього.
Відповідно до пункту 1 Порядку № 283 цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Пунктом 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Як встановлено судом, та не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву, до заяви ОСОБА_1 надала довідку згідно додатку 4 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 07.04.2026 № 202011-45/20, довідку згідно додатку 6 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 07.04.2026 № 202011-45/19, видані Північно-східним офісом Держаудитслужби станом на 31.12.2023. Дані довідки згідно додатків № 4, 6, надані заявницею відповідають вимогам Постанови Кабінету Міністрів України № 823 від 12.07.2024 для осіб, які мають стаж державної служби не менше 20 років.
Згідно копії довідки про стаж роботи у податкових органах від 25.03.2026 № 82/РГ на посадах спеціалістів у органах податкової служби (Державній податковій інспекції по Зарічному району м. Суми) позивач працювала за період з 02.11.1994 по 12.09.1996, а саме з:
02.11.1994 на посаді державного податкового інспектора відділу аудиту юридичних осіб управління аудиту Державної податкової інспекції по Зарічному району м.Суми;
01.12.1994 на посаді старшого державного податкового інспектор-ревізора відділу аудиту юридичних осіб управління аудиту Державної податкової інспекції по Зарічному району м. Суми;
02.10.1995 на посаді головного державного податкового інспектора відділу аудиту юридичних осіб Державної податкової інспекції по Зарічному району м. Суми;
01.11.1995 на посаді головного державного податкового інспектор-ревізора відділу аудиту юридичних осіб Державної податкової інспекції по Зарічному району м. Суми по 12.09.1996.
Частиною сімнадцятою статті 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи державної митної служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
Частиною другою статті 46 Закону № 889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 (далі - Порядок № 229), які діють з 01.05.2016, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
Пунктом 5 Порядку № 229 визначено, що стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.
Таким чином, в сукупності стаж позивача на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, зокрема період проходження служби в митних органах, є достатнім для призначення йому пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".
Питання щодо порядку переведення (переходу) з одного виду пенсії на інший та призначення пенсії неодноразово було предметом аналізу Верховного Суду України, зокрема у постановах від 31.03.2015 у справі № 21-612а14, від 23.10.2018 у справі № 317/4184/16-а; від 17.05.2019 у справі № 511/777/17; від 11.07.2019 у справі №264/6292/16-а; від 10.10.2019 у справі № 520/7533/17; від 13.02.2020 у справі № 263/3478/17; від 17.07.2020 у справі № 335/13894/16-а, в яких суд дійшов висновку, що, якщо особа отримувала пенсію на підставі одного закону та виявила бажання перейти на пенсію за іншим законом, зазначені правовідносини слід розцінювати як нове призначення пенсії. У іншому ж випадку, якщо такий перехід відбувся в рамках одного закону, вказані правовідносини є переведенням на пенсію в рамках одного закону.
Станом на дату виникнення спірних правовідносин позивач отримує пенсію за віком, яка йому обчислюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому, позивач має право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".
Суд зазначає, що на момент звернення позивача із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону № 889-VIII позивач досяг встановленого чинним законодавством пенсійного віку та стаж його державної служби, з урахуванням вищенаведеного, складає понад 20 років, а тому, даючи оцінку спірному рішенню, яке зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 29.04.2026 про відмову в перерахунку пенсії, не відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям до такого роду рішень і чинному законодавству та порушує право позивача на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", тому таке рішення слід визнати протиправним, задовольнивши зазначену позовну вимогу.
З метою захисту прав позивача, підлягає і задоволенню вимога шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області зарахувати до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії державного службовця, відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723 - XII, п.12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII стаж роботи (на посадах державної служби) - Довідка про стаж роботи у податкових органах від 25.03.2026№ 82/РГ (ЄДРПОУ 39456414) на посадах спеціалістів у органах податкової служби (Державній податковій інспекції по Зарічному району м. Суми) за період з 02.11.1994 по 12.09.1996, а саме з:
02.11.1994 на посаді державного податкового інспектора відділу аудиту юридичних осіб управління аудиту ДПІ по Зарічному району м. Суми;
01.12.1994 на посаді старшого державного податкового інспектор-ревізора відділу аудиту юридичних осіб управління аудиту ДПІ по Зарічному району м. Суми;
02.10.1995 на посаді головного державного податкового інспектора відділу аудиту юридичних осіб ДПІ по Зарічному району м. Суми;
01.11.1995 на посаді головного державного податкового інспектор-ревізора відділу аудиту юридичних осіб ДПІ по Зарічному району м. Суми по 12.09.1996.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області перевести позивача з пенсії по віку на загальних підставах на пенсію державного службовця за віком, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно з частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.
На виконання вказаних норм Закону № 1058-IV постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до підпунктів 1-3 пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Згідно з пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Відповідно до абзацу 1 пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду у встановленому порядку.
Суд звертає увагу на те, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше.
При цьому, суд не може перебирати на себе компетенцію суб`єктів владних повноважень (у цьому конкретному випадку пенсійного органу) та досліджувати документи, яким не надавалась оцінка, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.
Суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 зазначив, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.
Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 818/985/18 та від 26 грудня 2019 року у справі № 810/637/18.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд, відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, відповідно до якої вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 22.04.2026 з урахуванням спірних періодів та висновків суду, викладених у даному рішенні.
Стосовно врахування довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії, суд зазначає, що оскільки позивачу ще не призначена відповідна пенсія відповідно до Закону України "Про державну службу" та відповідач не надавав оцінки вказаним вище довідкам в контексті врахування їх змісту при визначенні пенсії позивачу відповідно до вказаного закону, то зазначена вимога є передчасною, оскільки на даний час відсутнє порушене право.
Захист прав на майбутнє не відповідає завданню та меті адміністративного судочинства, що визначені статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частин 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 183450015181 від 29.04.2026 про відмову ОСОБА_1 в переході з пенсії за віком, обчисленої за Законом України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії державного службовця, відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723 - XII, п.12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII стаж роботи (на посадах державної служби) - довідка про стаж роботи у податкових органах від 25.03.2026 № 82/РГ на посадах спеціалістів у органах податкової служби Державній податковій інспекції по Зарічному району м. Суми) за період з 02.11.1994 по 12.09.1996, а саме з: 02.11.1994 на посаді державного податкового інспектора відділу аудиту юридичних осіб управління аудиту Державної податкової інспекції по Зарічному району м. Суми; 01.12.1994 на посаді старшого державного податкового інспектор-ревізора відділу аудиту юридичних осіб управління аудиту Державної податкової інспекції по Зарічному району м. Суми; 02.10.1995 на посаді головного державного податкового інспектора відділу аудиту юридичних осіб Державної податкової інспекції по Зарічному району м. Суми; 01.11.1995 на посаді головного державного податкового інспектор-ревізора відділу аудиту юридичних осіб Державної податкової інспекції по Зарічному району м. Суми по 12.09.1996 та повторно розглянути заяву від 22.04.2026 з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1331,20 гривень. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал