ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року | м. Чернівці | Справа № 926/1076/26

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ярошенко В.П., за участю секретаря судового засідання розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: 

Комунальне підприємство "Чернівецьке тролейбусне управління" (58023, м. Чернівці, вул. Комунальників, буд. 12, код ЄДРПОУ 03328907)

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляк Груп" (58001, м. Чернівці, вул. Головна, буд. 89, код ЄДРПОУ 41690594)

до відповідача 2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Айк`юТікет" (04082, м. Київ, вул.Коноплянська, буд.12, оф.12, код ЄДРПОУ 43161409

про визнання договору недійсним

за участю представників сторін:
від позивача – Руккас Д.М. (поза межами суду);
від відповідача 1 – Поляк М.В. (в залі суду);
від відповідача 2 – не з`явився; 
від третьої особи – не з`явився.

В С Т А Н О В И В:

I.  Дії та аргументи Позивача.
Комунальне підприємство "Чернівецьке тролейбусне управління" (58023, м. Чернівці, вул. Комунальників, буд. 12, код ЄДРПОУ 03328907) звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляк Груп" (58001, м. Чернівці, вул. Головна, буд. 89, код ЄДРПОУ 41690594) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Айк`юТікет" (04082, м. Київ, вул. Коноплянська, буд. 12, офіс 12, код ЄДРПОУ 43161409). про визнання договору недійсним.
Позивач обґрунтовує позов тим, що 15.04.2025 між фізичною особою-підприємцем Маник Анастасією Сергіївною та ТОВ "Поляк Груп" укладено договір №0415-2025 про відступлення права вимоги (цесії), за яким до ТОВ «Поляк Груп» перейшло право вимоги до ТОВ "Айк`ю Тікет" у розмірі 1 174 000,00 грн, тоді як ціна такого відступлення становила лише 118 000,00 грн.
На думку позивача, незважаючи на назву договору як договору цесії, за своєю правовою природою він має ознаки договору факторингу, оскільки право грошової вимоги передано за плату, а винагорода ТОВ "Поляк Груп" фактично становить різницю між номінальним розміром переданої вимоги та сплаченою за неї сумою. При цьому ТОВ "Поляк Груп" не є фінансовою установою та не має права надавати фінансову послугу факторингу, у зв`язку з чим позивач вважає, що при укладенні договору не були дотримані вимоги закону щодо суб`єктного складу такого правочину.
Крім того, позивач посилається на те, що відступлення права вимоги номінальною вартістю 1 174 000,00 грн за 118 000,00 грн, тобто приблизно за 10 % її розміру, свідчить про істотну економічну непропорційність правочину. 
На переконання позивача, укладення такого договору було спрямоване на штучне формування кредиторських вимог ТОВ "Поляк Груп" у справі про банкрутство ТОВ "Айк`ю Тікет", що призводить до збільшення конкурсної маси вимог цього кредитора та відповідного зменшення можливості задоволення вимог інших кредиторів, зокрема позивача.
У зв`язку із цим позивач вважає спірний договір таким, що суперечить вимогам цивільного законодавства та законодавства про фінансові послуги, а також має ознаки підозрілого правочину в розумінні законодавства про банкрутство, та просить визнати договір №0415-2025 від 15.04.2025 недійсним. Також позивач просить залучити ТОВ "Айк`ю Тікет" до участі у справі як третю особу, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки.

І.І. Дії та аргументи Відповідача-1.
Відповідач у своєму відзиві на позов просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, враховуючи наступне.
Відповідач зазначає, що за своєю правовою природою спірний договір є договором відступлення права вимоги (цесії), предметом якого є заміна первісного кредитора новим кредитором у конкретному зобов`язанні. Сам факт оплатності відступлення права вимоги, а також різниця між номінальним розміром вимоги 1 174 000,00 грн та ціною її відступлення 118 000,00 грн не перетворюють такий правочин на договір факторингу. Відповідач наголошує, що визначальною ознакою факторингу є надання фактором клієнту фінансування за плату, тоді як спірний договір такого фінансування не передбачає.
Посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, відповідач вказує, що у разі, коли предметом і метою договору є саме відступлення права вимоги, а докази надання новим кредитором попередньому кредитору фінансової послуги відсутні, підстав для кваліфікації такого правочину як факторингу немає. Відступлення права вимоги за ціною, нижчою від її номінальної вартості, саме по собі також не свідчить про надання фінансової послуги.
Відповідач вважає безпідставними посилання позивача на відсутність у ТОВ "Поляк Груп" статусу фінансової установи та необхідного обсягу цивільної дієздатності, оскільки для укладення договору цесії наявність такого статусу чи спеціальної ліцензії законодавством не вимагається. Договір від імені товариства укладений директором, який діяв на підставі статуту, а тому ТОВ «Поляк Груп» мало необхідний обсяг цивільної правоздатності та дієздатності для його укладення.
Окремо, відповідач заперечує доводи про спрямованість договору на штучне формування кредиторських вимог у справі про банкрутство ТОВ "Айк`ю Тікет". 
Зазначає, що вимоги позивача та ТОВ "Поляк Груп" уже визнані у справі про банкрутство, при цьому позивач має 4 329 675 голосів (45,77 %), а ТОВ "Поляк Груп" - 1 603 317 голосів (16,95 %). 
Тому укладення спірного договору, на думку відповідача, не надало ТОВ "Поляк Груп" переваги над позивачем та не вплинуло на співвідношення голосів у спосіб, про який стверджує позивач.
Крім того, відповідач вказує, що позивач не є стороною спірного договору та не довів порушення цим правочином свого конкретного суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу. Саме по собі припущення про можливий вплив договору на розмір задоволення вимог кредиторів у процедурі банкрутства не підтверджує порушення прав позивача та не є достатньою підставою для визнання договору недійсним.
Отже, відповідач вважає, що спірний договір є договором купівлі-продажу майнового права (відступлення права вимоги), а не договором факторингу, укладений сторонами у межах їх цивільної правоздатності, тоді як позивач не довів ані передбачених статтями 203, 215 ЦК України підстав його недійсності, ані порушення цим договором власних прав чи законних інтересів, у зв`язку із чим просить у задоволенні позову відмовити повністю.

І.ІІ. Дії та аргументи Позивача.
Позивач заперечує проти доводів відповідача про те, що оспорюваний договір відступлення права вимоги не має ознак договору факторингу.
Позивач зазначає, що за договором відповідач 1 набув право вимоги до ТОВ "Айк`ю Тікет" номінальною вартістю 1 174 000 грн, сплативши за нього лише 118 000 грн. 
На думку позивача, різниця між номінальною вартістю вимоги та ціною її придбання фактично є платою за фінансування, що свідчить про наявність ознак факторингу.
Посилаючись на положення статей 512, 656, 1077 ЦК України та судову практику, позивач наголошує, що визначальним для кваліфікації правочину є не його назва, а правова природа та зміст правовідносин. 
Відтак, назва договору як договору відступлення права вимоги, на переконання позивача, не виключає його кваліфікації, як факторингу.
Позивач також заперечує твердження про те, що різниця між вартістю права вимоги та ціною продажу обумовлена його низькою ліквідністю, оскільки відповідач не надав доказів того, що вимога в розмірі 1 174 000 грн на момент укладення договору коштувала лише 118 000 грн. 
Додатково позивач посилається на визнання цієї вимоги Господарським судом міста Києва у справі про банкрутство ТОВ "Айк`ю Тікет".
Оскільки, ТОВ "Поляк Груп" не є фінансовою установою та не має права надавати послуги факторингу, позивач вважає, що оспорюваний правочин суперечить вимогам цивільного законодавства та підлягає визнанню недійсним на підставі статті 215 ЦК України.
Щодо порушення своїх прав позивач зазначає, що зменшення кредиторських вимог відповідача на 1 174 000 грн безпосередньо впливає на співвідношення голосів кредиторів та обсяг задоволення вимог інших кредиторів у справі про банкрутство ТОВ "Поляк Груп".
Позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та вважає заперечення відповідача безпідставними.

І.Ш. Дії та аргументи Відповідача-2.
Відповідач-2 заперечує проти позову та просить відмовити у визнанні недійсним договору відступлення права вимоги.
Зазначає, що між нею як ФОП та ТОВ "Айк`ю Тікет" було укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг. Унаслідок несплати вартості наданих послуг утворилась заборгованість у розмірі 1 174 000 грн, яка була визнана самим боржником. Спроба стягнути заборгованість у судовому порядку результату не дала, оскільки її позов був залишений без розгляду, а повторно сплатити судовий збір вона фінансової можливості не мала.
У квітні 2025 року відповідач 2 відступила ТОВ "Поляк Груп" право вимоги до ТОВ "Айк`ю Тікет" на суму 1 174 000 грн за ціною 118 000 грн. Пояснює суттєву різницю між номінальною вартістю вимоги та ціною її відступлення низькою ліквідністю вимоги, тривалим невиконанням боржником зобов`язань, фінансовими труднощами боржника та ризиком взагалі не отримати кошти.
Відповідач-2 наголошує, що не отримувала від ТОВ "Поляк Груп" жодної фінансової послуги чи фінансування. За її твердженням, правовідносини полягали виключно у передачі права грошової вимоги за погоджену сторонами плату, а тому оспорюваний договір не є договором факторингу.
Після отримання 118 000 грн за договором відступлення вона припинила підприємницьку діяльність.
Відповідач-2 вважає доводи позивача про прихований факторинг надуманими та необґрунтованими, а оспорюваний договір - звичайним договором цесії, укладеним з метою отримання хоча б частини коштів за проблемною заборгованістю. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

ІІ. Процесуальні дії та рішення суду.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2026, справу розподілено судді Ярошенко В. П.
Ухвалою суду від 23.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 22.04.2026.
02.04.2026 через систему "Електронний суд" надійшла заява представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 
09.04.2026 через систему "Електронний суд" від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву.
14.04.2026 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив.
У судовому засіданні 22.04.2026 постановив протокольну ухвалу, якою відклав підготовче засідання на 15.05.2026.
У судовому засіданні 15.05.2026 постановив протокольну ухвалу, якою відклав підготовче засідання на 10.06.2026.
08.06.2026 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли додаткові пояснення.
У судовому засіданні 10.06.2026, постановлено протокольну ухвалу, якою закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 22.07.2026.
У судовому засіданні 22.07.2026 оголошено перерву до 26.08.2026.
У судовому засіданні 26.08.2026 оголошено перерву до 31.08.2026.
28.08.2026 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 910/4748/25 про банкрутство ТОВ "Айк`ю Тікет".
Клопотання обґрунтоване тим, що Верховний Суд скасував судові рішення в частині визнання кредиторських вимог КП "Чернівецьке тролейбусне управління" та направив їх на новий розгляд. Відтак, остаточно не вирішено питання щодо статусу позивача як конкурсного кредитора, від якого залежить наявність у нього права оскаржувати договір відступлення права вимоги.
Посилаючись на статтю 227 ГПК України, позивач вважає неможливим розгляд цієї справи до вирішення його кредиторських вимог у справі про банкрутство.
31.08.2026 через систему "Електронний суд" від представника Відповідача-1 надійшло заперечення на клопотання про зупинення провадження.
Відповідач-1 зазначає про відсутню об`єктивну неможливість розгляду цієї справи.
Зазначає, що справа № 926/1076/26 стосується дійсності договору відступлення права вимоги, тоді як у справі № 910/4748/25 на новому розгляді вирішується питання розміру кредиторських вимог позивача до ТОВ "Айк`ю Тікет". 
Ці справи мають різний предмет доказування, а результат розгляду справи про банкрутство не впливає на оцінку дійсності оспорюваного договору.
Також відповідач вказує, що наявність порушеного права позивача має встановлюватися судом у цій справі самостійно та не залежить від результату розгляду кредиторських вимог.
Просить відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження.
Суд, розглянувши клопотання КП "Чернівецьке тролейбусне управління" про зупинення провадження у справі та заперечення ТОВ "Поляк Груп" щодо його задоволення, дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження з огляду на таке.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Водночас суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Об`єктивна неможливість розгляду справи має місце тоді, коли обставини, що встановлюються іншим судом, не можуть бути самостійно встановлені господарським судом у межах справи, яка ним розглядається, та мають безпосереднє значення для її вирішення.
Предметом розгляду у справі № 926/1076/26 є вимога КП "Чернівецьке тролейбусне управління" про визнання недійсним договору № 0415-2025 про відступлення права вимоги (цесії) від 15.04.2025, укладеного між Маник Анастасією Сергіївною та ТОВ "Поляк Груп". 
В обґрунтування позову позивач посилається, зокрема, на те, що оспорюваний правочин за своєю правовою природою є договором факторингу, а ТОВ "Поляк Груп" не є фінансовою установою та не має права надавати відповідні фінансові послуги.
Натомість у справі № 910/4748/25 про банкрутство ТОВ "Айк`ю Тікет" після скасування Верховним Судом судових рішень у відповідній частині предметом нового розгляду є питання щодо визнання та розміру грошових вимог КП "Чернівецьке тролейбусне управління" до боржника.
Таким чином, зазначені справи мають різний предмет доказування. Обставини, які підлягають встановленню під час нового розгляду кредиторських вимог позивача у справі про банкрутство, не визначають правову природу оспорюваного договору, його відповідність вимогам закону та обсяг цивільної дієздатності його сторін на момент укладення правочину.
При цьому питання щодо наявності у КП "Чернівецьке тролейбусне управління" порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, за захистом якого воно звернулося до суду, підлягає встановленню та оцінці судом безпосередньо у межах цієї справи на підставі наявних у ній доказів. Встановлення такої обставини не ставиться у залежність від результату нового розгляду грошових вимог позивача у справі № 910/4748/25.
Отже, саме по собі скасування судових рішень у частині визнання кредиторських вимог позивача та направлення справи в цій частині на новий розгляд не свідчить про наявність об`єктивної неможливості розгляду справи № 926/1076/26. Наявні у матеріалах цієї справи докази є достатніми для самостійного встановлення та оцінки судом обставин, які входять до предмета доказування.
Крім того, суд враховує, що клопотання про зупинення провадження подано позивачем після закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті. При цьому позивач не заявляв клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та не навів обставин, які б зумовлювали необхідність такого повернення.
Відтак, клопотання про зупинення провадження заявлено на стадії розгляду справи по суті за відсутності клопотання та відповідного процесуального рішення суду про повернення до стадії підготовчого провадження, а встановлені судом обставини не свідчать про наявність об`єктивної неможливості продовження розгляду цієї справи до вирішення справи № 910/4748/25.
За сукупністю наведеного суд дійшов висновку про відсутність передбачених пунктом 5 частини першої статті 227 ГПК України підстав для зупинення провадження у справі, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання КП "Чернівецьке тролейбусне управління" про зупинення провадження у справі № 926/1076/26 слід відмовити.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав в повному обсязі заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача-1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Судом проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

III. Установлені судом обставини.
В провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/4748/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Айк`ю Тікет". Ініціюючим кредитором є Товариство з обмеженою відповідальністю "Поляк Груп" (відповідач-1). Ухвалою про відкриття провадження у справі про банкрутство від 21.05.2025р. Господарський суд міста Києва визнав кредиторські вимоги відповідача 1 на загальну суму 279 984,18 грн. Користуючись правом, передбаченим ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідач 1 подав до Господарського суду міста Києва додаткові грошові вимоги до боржника в межах справи про банкрутства на суму 1 532 124,74 грн. в тому числі пеня в розмірі 208 791,31, три проценти річних – 25 013,11 грн., інфляційні втрати – 124 320,32 грн. Підставою додаткових вимог відповідач зазначив неналежне виконання ТОВ "Айк`ю Тікет" договору №1-2024 внаслідок чого виникла у ТОВ "Айк`ю Тікет" заборгованість перед відповідачем 1 на суму 1 174 000,00 грн.
Ухвалою від 19.11.2025р. Господарський суд міста Києва визнав кредиторські вимоги відповідача 1 на суму 1 920 444,92 грн, з яких: 108 336,00 грн – перша черга; 1 603 317,61 грн – четверта черга; 208 791,31 грн – шоста черга. До загальної суми кредиторських вимог увійшла вищевказана сума 1 174 000,00 грн.
Відповідно до матеріалів справи про банкрутство ТОВ "Айк`ю Тікет", ТОВ "Айк`ю Директ Україна" (надалі найменування змінено на ТОВ "Айк`ю Тікет") та фізична особа-підприємець Маник Анастасія Сергіївна уклали договір №1-2024 про надання інформаційно-консультаційних послуг від 01.02.2024. Згідно з даним договором ФОП Маник А.С. надає ТОВ "Айк`ю Директ Україна" послуги, а ТОВ "Айк`ю Директ Україна" зобов`язано прийняти та оплатити надані послуги на умовах, визначених цим договором та замовленнями до нього. Відповідно до актів наданих послуг загальна вартість наданих ФОП Маник А.С. послуг становить 1 570 000,00 грн. Згідно акту звірки взаємних розрахунків загальна заборгованість ТОВ "Айк`ю Тікет"
перед ФОП Маник А.С. становить 1 174 000,00 грн. 
15.04.2025, ФОП Маник А.С. та відповідач-1 уклали договір №0415-2025 про відступлення права вимоги (цесії).
Відповідно до пункту 1.1 Договору цесії у порядку та на умовах, визначених цим договором, Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор набуває (приймає) від Первісного кредитора належні йому права грошової вимоги за договором N?1-2024 про надання інформаційно-консультаційних послуг від 01 лютого 2024 року, який було укладено між Первісним кредитором та Товариство з обмеженою відповідальністю "Айк`юТікет" (ТОВ "Айк`ю Директ Україна"), код ЄДРПОУ 43161409, в подальшому - Боржник, та передає в розпорядження Первісного кредитора грошову суму, вказану в цьому договорі.
Відповідно до пункту 3.1 Договору, новий кредитор виплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги 118 000,00 грн.
На думку позивача укладений між ФОП Маник А.С. та ТОВ "Поляк Груп". Договір цесії є фактично договором факторингу. Вказане аргументує тим, що вказаним договором передбачена плата за надання фінансової послуги у формі різниці між реальною ціною вимоги до Боржника на суму 1 174 000,00 грн та ціною, передбаченою в Договорі цесії, у розмірі 118 000,00 грн. Таким чином позивач стверджує, що цей договір спрямований на фінансування ФОП Маник А.С. шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів, що стало підставою для звернення з даним позовом.

IV. Оцінка встановлених обставин та застосовані норми права.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам учасників справи та поданим ними доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За змістом статей 202, 203 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Згідно з частинами першою та третьою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою – третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на встановлених законом підставах, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
Отже, вирішуючи спір про визнання правочину недійсним за позовом особи, яка не є його стороною, суд має встановити наявність передбачених законом підстав недійсності правочину, а також порушення таким правочином права або охоронюваного законом інтересу особи, яка його оспорює.
Як установлено судом, 15.04.2025 між Маник Анастасією Сергіївною як первісним кредитором та ТОВ "Поляк Груп" як новим кредитором укладено договір № 0415-2025 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до якого до ТОВ "Поляк Груп" перейшло право грошової вимоги до ТОВ "Айк`ю Тікет" за договором № 1-2024 про надання інформаційно-консультаційних послуг від 01.02.2024 у розмірі 1 174 000,00 грн. Ціна відступлення права вимоги погоджена сторонами у розмірі 118 000,00 грн.
Позивач пов`язує недійсність зазначеного договору з тим, що суттєва різниця між номінальним розміром відступленої вимоги та ціною її придбання фактично є платою за надання фінансування, а тому оспорюваний правочин, незалежно від його назви, за своєю правовою природою є договором факторингу. Оскільки ТОВ "Поляк Груп" не є фінансовою установою, позивач вважає, що останнє не мало права надавати відповідну фінансову послугу.
Суд такі доводи відхиляє враховуючи наступне.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною третьою статті 656 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, цивільне законодавство допускає відчуження права вимоги як самостійного об`єкта цивільних прав за визначеною сторонами ціною.
Водночас відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України у редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи.
Таким чином, хоча і цесія, і факторинг можуть передбачати перехід права грошової вимоги, визначальною ознакою факторингу є надання фактором клієнту фінансової послуги - фінансування за плату.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2018 у справі № 909/968/16 виокремила характерні ознаки договору факторингу, серед яких специфічний суб`єктний склад, грошовий характер вимоги, мета отримання клієнтом фінансування за рахунок відступлення вимоги та оплатність відповідної фінансової послуги. 
Разом із тим Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18, вирішуючи виключну правову проблему щодо розмежування договору відступлення права вимоги та факторингу, дійшла висновку, що якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а доказів надання новим кредитором попередньому кредитору фінансової послуги грошових коштів за плату немає, підстав кваліфікувати такий правочин як факторинг немає. 
Аналогічний підхід застосований Верховним Судом і в подальшій практиці, згідно з якою правочин, якому не притаманні визначальні ознаки факторингу, є правочином з відступлення права вимоги, а не договором факторингу. 
Оцінюючи оспорюваний договір крізь призму наведених правових висновків, суд виходить не лише з його назви, а насамперед зі змісту прав та обов`язків сторін, мети правочину та фактичного характеру здійсненої операції.
Зі змісту договору № 0415-2025 від 15.04.2025 убачається, що ОСОБА_1 передала ТОВ "Поляк Груп" належне їй право вимоги до ТОВ "Айк`ю Тікет" у розмірі 1 174 000,00 грн, а ТОВ "Поляк Груп" сплатило за набуття такого майнового права погоджену сторонами ціну у розмірі 118 000,00 грн.
Внаслідок укладення договору первісний кредитор вибув із відповідного зобов`язання, а належне йому право вимоги перейшло до нового кредитора.
Матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ "Поляк Груп" передавало ОСОБА_1 грошові кошти саме як фінансування, що між сторонами існували правовідносини з надання фінансової послуги або що сторонами була встановлена окрема плата за таку послугу.
Відтак, з умов договору та письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 118 000,00 грн визначені сторонами саме як ціна відчуження права вимоги, після отримання якої право вимоги остаточно перейшло до ТОВ "Поляк Груп".
При цьому суд враховує обставини, які характеризували відступлене право вимоги на момент укладення оспорюваного договору.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Айк`ю Тікет" тривалий час не виконувало зобов`язання перед первісним кредитором. ОСОБА_1 зверталася до боржника з вимогою про погашення заборгованості, а надалі - до суду з позовом про її стягнення, однак відповідний позов було залишено без розгляду.
Таким чином, на момент відступлення права вимоги фактичне отримання від боржника 1 174 000,00 грн не було гарантованим, а придбання такого права передбачало для нового кредитора прийняття ризику його подальшого невиконання боржником та необхідність самостійного вжиття заходів щодо стягнення заборгованості.
За таких обставин номінальний розмір грошової вимоги не може автоматично ототожнюватися з її реальною економічною вартістю на момент відчуження.
Цей висновок узгоджується з підходом Великої Палати Верховного Суду у справі № 906/1174/18, за яким при розмежуванні цесії та факторингу визначальним є встановлення факту надання фінансової послуги, а не лише наявність оплатного відступлення права вимоги. 
Водночас суд враховує принцип свободи договору, закріплений статтями 6, 627 Цивільного кодексу України, відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні його умов з урахуванням вимог цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Тому саме по собі погодження сторонами ціни відступлення права вимоги у розмірі, меншому від її номінального розміру, не є достатнім доказом того, що різниця між цими величинами становить винагороду фактора.
Доводи позивача про те, що відповідачами не доведено відповідність 118 000,00 грн реальній вартості вимоги, не змінюють розподілу обов`язку доказування у цій справі.
Відповідно до статей 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Отже, оскільки саме позивач стверджує, що визначена договором ціна фактично приховує винагороду за фінансову послугу, на нього покладається обов`язок довести відповідні обставини належними та допустимими доказами.
Таких доказів матеріали справи не містять.
Суд також враховує правову позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 11.10.2019 у справі № 910/13731/18, за якою метою договору відступлення права вимоги є передання такого права, тоді як метою факторингу є отримання клієнтом фінансування; для укладення договору купівлі-продажу права вимоги покупець не повинен обов`язково мати статус фінансової установи. 
Отже, посилання позивача на відсутність у ТОВ "Поляк Груп" статусу фінансової установи могло б мати правове значення за умови встановлення судом, що оспорюваний правочин фактично є договором факторингу.
Оскільки за результатами дослідження змісту договору та фактичних правовідносин його сторін такої обставини судом не встановлено, відсутність у ТОВ «Поляк Груп» статусу фінансової установи не свідчить про недійсність укладеного ним договору відступлення права вимоги.
Щодо постанови Верховного Суду від 21.07.2026 у справі № 910/4748/25
Судом також враховано, що під час розгляду цієї справи Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду прийнято постанову від 21.07.2026 у справі № 910/4748/25 про банкрутство ТОВ "Айк`ю Тікет".
Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що Верховний Суд скасував постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2026 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 у частині визнаних грошових вимог КП "Чернівецьке тролейбусне управлінням", направивши справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.
Підставою для скасування судових рішень стала неповнота дослідження судами доказів, наданих КП "Чернівецьке тролейбусне управління" на підтвердження виникнення та розміру його грошових вимог до ТОВ "Айк`ю Тікет".
Зокрема, Верховний Суд звернув увагу на необхідність дослідження первинних документів, якими кредитор підтверджує виникнення відповідних зобов`язань, їх характер і розмір, та наголосив на недопустимості формального підходу до перевірки кредиторських вимог у справі про банкрутство.
Водночас зі змісту постанови Верховного Суду від 21.07.2026 не вбачається висновку про відсутність у КП "Чернівецьке тролейбусне управління" грошових вимог до ТОВ "Айк`ю Тікет". Судові рішення в цій частині скасовано у зв`язку з необхідністю повного дослідження доказів, а питання щодо відповідних вимог направлено на новий розгляд.
Разом із тим предметом касаційного перегляду у справі № 910/4748/25 не було питання дійсності договору № 0415-2025 від 15.04.2025, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "Поляк Груп".
Верховний Суд у зазначеній постанові не вирішував питання правової природи цього договору, не встановлював наявності у ньому ознак факторингу та не робив висновків щодо його відповідності вимогам статей 203, 215 Цивільного кодексу України.
Більше того, як убачається з постанови від 21.07.2026, касаційний перегляд та направлення справи на новий розгляд стосувалися саме грошових вимог КП "Чернівецьке тролейбусне управління", а не вимог ТОВ "Поляк Груп", набутих останнім за оспорюваним договором.
Тому результати нового розгляду грошових вимог позивача у справі № 910/4748/25 не визначають правової природи договору від 15.04.2025 та не позбавляють суд можливості на підставі доказів, наявних у цій справі, самостійно встановити відповідність оспорюваного правочину вимогам цивільного законодавства.
Водночас обставина скасування судових рішень у частині кредиторських вимог позивача не може бути самостійною підставою для висновку про недійсність договору, стороною якого позивач не є.
Щодо доводів КП "Чернівецьке тролейбусне управління" про те, що набуття ТОВ "Поляк Груп" вимоги у розмірі 1 174 000,00 грн впливає на співвідношення голосів кредиторів та обсяг задоволення вимог інших кредиторів у справі про банкрутство ТОВ "Айк`ю Тікет", суд зазначає наступне.
Для задоволення позову про визнання правочину недійсним за позовом особи, яка не є його стороною, встановлення заінтересованості такої особи не є достатнім. Позивач повинен довести також наявність передбачених законом підстав недійсності правочину.
Тому навіть можливий вплив набуття ТОВ "Поляк Груп" статусу кредитора на співвідношення голосів або майнові інтереси інших кредиторів не свідчить про незаконність правочину, на підставі якого відповідна вимога перейшла до нового кредитора.
За встановлених у цій справі обставин позивачем не доведено, що дійсною метою договору № 0415-2025 було надання ОСОБА_1 фінансової послуги, що 118 000,00 грн передавались їй саме як фінансування або що різниця між цією сумою та номінальним розміром вимоги становила винагороду ТОВ "Поляк Груп" за надання фінансової послуги.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Оцінивши умови договору № 0415-2025 від 15.04.2025, характер взаємних прав та обов`язків його сторін, мету укладення правочину, обставини виникнення та реалізації відступленої вимоги, а також докази, надані учасниками справи, суд висновує, що оспорюваний договір за своєю правовою природою є правочином з відступлення права вимоги, а не договором факторингу.
Відтак, відсутність у ТОВ "Поляк Груп" статусу фінансової установи за встановлених обставин не перешкоджала набуттю ним права вимоги за цивільно-правовим договором, а визначення сторонами ціни такого права у розмірі 118 000,00 грн за номінального розміру вимоги 1 174 000,00 грн не доводить надання фінансової послуги та не змінює правової природи укладеного правочину.
Постанова Верховного Суду від 21.07.2026 у справі № 910/4748/25 наведених висновків не спростовує, оскільки стосується повноти доказування та обґрунтованості власних кредиторських вимог позивача до ТОВ "Айк`ю Тікет" та не містить висновків щодо дійсності чи правової природи оспорюваного у цій справі договору.

V. Висновки суду.
Ураховуючи наведене в сукупності, суд висновує, що позивачем не доведено недодержання сторонами договору № 0415-2025 про відступлення права вимоги (цесії) від 15.04.2025 вимог статті 203 Цивільного кодексу України та, відповідно, наявності передбачених статтею 215 цього Кодексу підстав для визнання такого правочину недійсним.
За сукупністю встановлених обставин суд дійшов висновку, що договір № 0415-2025 про відступлення права вимоги (цесії) від 15.04.2025 укладений у межах цивільної правосуб`єктності його сторін, а позивачем належними, допустимими та достатніми доказами не доведено обставин, з якими закон пов`язує недійсність такого правочину. У зв`язку з цим позовні вимоги КП "Чернівецьке тролейбусне управління" про визнання договору недійсним є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

VI. Розподіл судових витрат.
Судовими витратами у справі є витрати позивача на сплату судового збору у сумі 2662,40 грн, платіжною інструкцією № 10965 від 16.03.2026
Пункт 2 частини 2 статті 129 ГПК України встановлює, що судовий збір покладається у разі відмови у позові на позивача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 123, 129, 219, 232 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.09.2026.

Суддя Вікторія ЯРОШЕНКО

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.