Номер провадження: 22-ц/813/6520/26 
Справа № 523/19637/24
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.07.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя — Кострицький В.В. (суддя - доповідач),
судді – Коновалова В.А., Назарова М.В., 
за участю секретаря судового засідання Булацевської Я.В.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
представник відповідача – Саінчук Аріадна Олександрівна 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Саінчук Аріадни Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на додаткове рішення Пересипського районного суду міста Одеси від 18 березня 2026 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,-
у с т а н о в и в: 
Короткий зміст заяви
В суд надійшла заява ОСОБА_2 , яка подана її представником адвокатом Саінчук Аріадною Олександрівною щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги у цивільні справі за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 )про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. У вищевказаній заяві представник відповідача посилається на наступні обставини.
Так 26 лютого 2026 року Пересипський районний суд м.Одеси у складі: головуючого судді – Кисельова В.К., за участю секретаря – Дзюба Г.І. вирішив:
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 )про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом – задовольнити частково.
2. Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності у порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/12 частки квартирі АДРЕСА_3 .
3. Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності у порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 на 2/12 частки квартири АДРЕСА_3 .
4. Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 червня 2025 року, видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. на ім`я відповідачки, ОСОБА_2 - (РНОКПП НОМЕР_2 ) - залишити без задоволення.
У відзиві на позовну заяву зазначений розділ “Щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи” Судові витрати будуть складатися з витрат на правову допомогу. Розмір правової допомоги буде складати 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, що складає 20 000,00 грн. відзив на позовну заяву, 5 000,00 грн. - одне судове засідання (незалежно від того чи відбудуться відповідне засідання чи ні). Рахунок буде виставлений Відповідачки.
Докази витрат на правову допомогу: 1. Договір про надання правової допомоги №17/23 від 19 червня 2023 року; 2. Додаткова угода №1 від 30 січня 2025 року; 3. Рахунок на оплату №3 від 28 лютого 2026 року; 4. Акт наданих послуг №01 від 28 лютого 2026 року. Так, витрати на правову допомогу складають 50 000,00 грн .
Всі процесуальні дії адвоката повністю пов`язані з розглядом цієї справи та спрямовані для захисту прав та законних інтересів ОСОБА_2 прийняття участі в судових засіданнях - по 5000,00 грн. за кожне засідання, навіть якщо воно не відбулося; ознайомлення з матеріалами справи - 5000,00 грн.; складання та підписання, направлення наступних процесуальних документів: заява про долучення документів, які підтверджують повноваження від 01.02.2025 року 500,00 грн.; відзив на позовну заяву від 07.02.2025 року з клопотанням про витребування доказів у відзиві - 20 000,00 грн.; письмові пояснення від 08.12.2025 року - 20 000,00 грн.; письмові пояснення в графічному відображенні - 10 000,00 грн.; клопотання про долучення доказів від 16.03.2025 року - 1000,00 грн. клопотання про долучення доказів від 14.04.2025 року - 1000,00 грн.; заперечення на клопотання про витребування доказів від 07.08.2025 року, - 500,00 грн.; клопотання про долучення доказів від 06.08.2025 року згідно договору про надання правової допомоги №17/23 від 19.06.2023 року - 1000,00 грн.; надання юридичних консультацій - 500,00 грн. Так, з метою співмірності та розумності судових витрат ОСОБА_2 та адвокатом Саінчук А.О. погоджена фіксована сума гонорару - 50 000,00 грн., про що була підписана додаткова угода №1 від 28.02.2026 року, яка є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги№17/23 від 19 червня 2023 року.
На підставі викладеного, відповідач просить стягнути витрати на правничу (правову) допомогу з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.
Позиція ОСОБА_1 .
Представник позивача – адвокат Пудлінська Л.І. надіслала заперечення на подану заяву наступного змісту. Так представник посилається на те, що Верховний Суд у постанові від 17.01.2019 року у справі № 690/54/18 вказав, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для задоволення заяви про стягнення таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (постанова).
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Документ сформований в системі «Електронний суд» 02.03.2026 7 На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
Представником відповідачки, ОСОБА_2 , не надано в розпорядження суду жодного доказу на підтвердження того, що відповідачкою дійсно понесено витрати на оплату правничих послуг. Крім цього – рішенням суду за результатами розгляду даної справи заявлені позивачкою, ОСОБА_1 , позовні вимоги задоволено частково.
Короткий зміст додаткового рішення суду
Додатковим рішенням Пересипського районного суду міста Одеси від 18 березня 2026 року заяву ОСОБА_2 , яка подана її представником адвокатом Саінчук Аріадною Олександрівною щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення витрата за надання професійної правничої допомоги у цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом – задоволено частково. Ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 25000 гривень.
Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги задоволено частково, що є підставою для їх зменшення. Окрім того, з урахуванням складності справи, застосовуючи принципи справедливості та верховенства права, суд вважає, що розмір гонорару, визначений позивачем та її адвокатом, є завищеним, а тому є справедливою для стягнення сума у розмірі 25000 гривен.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Не погодившись з вказаним додатковим рішенням суду, адвокат Саінчук А.С. 30 березня 2023 року звернулася безпосередньо до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою. В поданій апеляційній скарзі скаржник просить:
-змінити мотивувальну частину додаткового рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 18 березня 2026 року та викласти мотивувальну частину в редакції постанови Одеського апеляційного суду. 
-змінити додаткове рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 18 березня 2026 року, в резолютивній частині: “Заяву ОСОБА_2 , яка подана її представником адвокатом Саінчук Аріадною Олександрівною щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення витрата за надання професійної правничої допомоги у цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, – з “задовольнити частково” на “задовольнити в повному обсязі” 
-змінити Додаткове рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 18 березня 2026 року, в резолютивній частині: “Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати за надання професійної правничої допомоги, - з “25 000 гривень 00 копійок” на “50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок .
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що суд першої інстанції зробив суперечливі висновки. Якщо відповідач не порушувала права позивача, - значить потрібно задовольняти повністю її судові витрати. 
Зазначали, що сторона позивача обґрунтовувала свої заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення лише тим, що позовну заяву задоволено частково та немає доказів фактично понесених витрат. Жодних інших обґрунтувань щодо неспівмірності, несправедливості не наводиться в цих запереченнях. Таким чином, вважали за доцільним зазначити, що суд першої інстанції порушив принцип змагальності сторін.
Вважали, що заявлений представником відповідача розмір витрат на правову допомогу є розумним, справедливим та необхідним, а судом першої інстанції надано помилкової оцінки обґрунтуванням заяви про ухвалення додаткового рішення.
Також вважали, що судом першої інстанції в додатковому рішенні не вказано які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, не навів мотивів чому саме задоволено 25 тис грн., а чому іншу частину судових витрат не задовольнив, що саме на думку суду першої інстанції було завищено (хоча такого правового визначення в ЦПК України не передбачено). Також, в додатковому рішенні не має правових підстав для його ухвалення в частині не задоволення 25 тис. грн..
Вважали, що клопотання про зменшення суми судових витрат позивачем та її представником не заявлялося, а заперечення позивача не обґрунтовувалося нереальністю, несправедливістю, тощо. 
Крім того, суд першої інстанції не зазначив що судові витрати відповідача неспівмірні, нереальні, непідтверджені, необґрунтовані, чомусь зазначив що судові витрати нібито “завищенні” та не мотивував в цій частині, чому зробив відповідні висновки невідомо, а відтак є незаконним та необґрунтованим, і як наслідок, підлягає зміні,а заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню в повному обсязі

Явка сторін
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в суді. В суд з`явилась представник скаржника та надала свої пояснення.
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.
Згідно ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Обставини справи .
Судова колегія та суд першої інстанції встановили, що 26 лютого 2026 року Пересипський районний суд м.Одеси у даній справі ухвалив рішення яким.
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 )про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом – задовольнити частково.
2. Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності у порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/12 частки квартирі АДРЕСА_3 .
3. Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності у порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 на 2/12 частки квартири АДРЕСА_3 .
4. Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 червня 2025 року, видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. на ім`я відповідачки, ОСОБА_2 - (РНОКПП НОМЕР_2 ) - залишити без задоволення.
В судовому засіданні інтереси відповідачки ОСОБА_2 представляла адвокат Саінчук Аріадна Олександрівна на підставі договору про надання правової допомоги від 19.06.2023р., ордер на надання правової допомоги №1454175 від 30.01.2025р..
Згідно ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Рішення у справі ухвалено 26.02.2026р., а заява про відшкодування витрати за надання професійної правничої допомоги надійшла 02.03.2026р., отже подана своєчасно.
Відповідно до ч.1,3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч. 3 ст. 246 ЦПК України у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Необхідно також відзначити, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.
Відповідно до Постанови ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18 якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.
У постанові ВС від 20.11.2018 року у справі № 910/23210/17, від 13.02.2019 року у справі № 911/739/15 визначень, що для включення всієї суми гонорару до відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, а за наявності заперечень позивача щодо співмірності заявленої суми компенсації також має бути обґрунтовано, що такі витрати відповідача були необхідними, а їх розмір є розумним і виправданим.
Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до відшкодування, з урахуванням того, чи були такі витрати здійснені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час і неспівмірність порівняно з ринковими цінами.
У постанові ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 встановлено, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Судом встановлено, що у відзиві на позовну заяву зазначений розділ “Щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи” Судові витрати будуть складатися з витрат на правову допомогу. Розмір правової допомоги буде складати 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, що складає 20 000,00 грн. відзив на позовну заяву, 5 000,00 грн. - одне судове засідання (незалежно від того чи відбудуться відповідне засідання чи ні). Рахунок буде виставлений Відповідачці.
Стороною відповідача в якості доказів витрат на правову допомогу надано: 1. Договір про надання правової допомоги №17/23 від 19 червня 2023 року; 2. Додаткова угода №1 від 30 січня 2025 року; 3. Рахунок на оплату №3 від 28 лютого 2026 року; 4. Акт наданих послуг №01 від 28 лютого 2026 року. Так, витрати на правову допомогу складають 50 000,00 грн .
В акті № 01 від 28.02.2026р. була зазначені наступні роботи та послуги:
прийняття участі в судових засіданнях - по 5000,00 грн. за кожне засідання, навіть якщо воно не відбулося; ознайомлення з матеріалами справи - 5000,00 грн.; складання та підписання, направлення наступних процесуальних документів: заява про долучення документів, які підтверджують повноваження від 01.02.2025 року 500,00 грн.; відзив на позовну заяву від 07.02.2025 року з клопотанням про витребування доказів у відзиві - 20 000,00 грн.; письмові пояснення від 08.12.2025 року - 20 000,00 грн.; письмові пояснення в графічному відображенні - 10 000,00 грн.; клопотання про долучення доказів від 16.03.2025 року - 1000,00 грн. клопотання про долучення доказів від 14.04.2025 року - 1000,00 грн.; заперечення на клопотання про витребування доказів від 07.08.2025 року, - 500,00 грн.; клопотання про долучення доказів від 06.08.2025 року згідно договору про надання правової допомоги №17/23 від 19.06.2023 року - 1000,00 грн.; надання юридичних консультацій - 500,00 грн. Так, з метою співмірності та розумності судових витрат ОСОБА_2 та адвокатом Саінчук А.О. погоджена фіксована сума гонорару - 50 000,00 грн., про що була підписана додаткова угода №1 від 28.02.2026 року, яка є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги№17/23 від 19 червня 2023 року.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, судова колегія враховуючи, що при ухваленні додаткового рішення суд першої інстанції вірно виходив з того, що позовні вимоги задоволено частково, що є підставою для їх зменшення. Окрім того, з урахуванням складності справи, застосовуючи принципи справедливості та верховенства права, суд вірно вважав, що розмір гонорару, визначений позивачем та її адвокатом, є завищеним, а тому є справедливою для стягнення сума у розмірі 25000 гривен.
Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції зробив суперечливі висновки, так як вважали, що відповідач не порушувала права позивача, у зв`язку з чим потрібно задовольняти повністю її судові витрати, апеляційний суд вважає такі доводи не слушними, так як суд першої інстанції належним чином оцінив позиції обох сторін та з посиланням на висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 прийшов до належного висновку про не співмірність заявлених вимог на правничу допомогу, які підлягали зменшенню, при чому судова колегія зазначає, що права відповідача на спірне майно вже було реалізовано в досудовому порядку, а вирішення спору у цій справі виключно впливало на права позивача та жодним чином не порушило прав відповідача.
Стосовно доводів апеляційної скарги, що сторона позивача обґрунтовувала свої заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення лише тим, що позовну заяву задоволено частково та немає доказів фактично понесених витрат, жодних інших обґрунтувань щодо неспівмірності, несправедливості не наводилось в цих запереченнях, судова колегія вважає безпідставними, так як з огляду на усталену судову практику України та висновки викладені у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, на які також послався суд першої інстанції, сам факт надання іншою стороною заперечень є підставою для зменшення судових витрат, крім того, доводи таких заперечень були слушними та судом першої інстанції оцінені належним чином.
Щодо доводів апеляційної скарги, що заявлений представником відповідача розмір витрат на правову допомогу є розумним, справедливим та необхідним, а судом першої інстанції надано помилкової оцінки обґрунтуванням заяви про ухвалення додаткового рішення, судова колегія вважає неспроможними, так як судом першої інстанції надано належної правової оцінки заявленим сторонами вимог та заперечень, а такі доводи є лише припущеннями, які скаржником помилково та суб`єктивно трактуються на свою користь. 
Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції в додатковому рішенні не вказано які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, не навів мотивів чому саме задоволено 25 тис грн., а чому іншу частину судових витрат не задовольнив, що саме на думку суду першої інстанції було завищено (хоча такого правового визначення в ЦПК України не передбачено), судова колегія вважає неслушними, так як судом першої інстанції зазначалось, що така сума повинна бути співмірною із задоволеними позовними вимогами.
В своїй переважній масі доводи апелянта свідчать про непогодження з процесуальною тактикою сторони позивача, однак така тактика була позитивно оцінена в судовому рішенні і кожна сторона вільна у виборі процесуальних засобів для досягнення своїх цілей.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду, з огляду на що вважаємо додаткове рішення Пересипського районного суду міста Одеси від 18 березня 2026 року законним та обґрунтованим матеріалами справи.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу адвоката Саінчук Аріадни Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Пересипського районного суду міста Одеси від 18 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя        В.В. Кострицький

Судді          М.В. Назарова

В.А. Коновалова