Справа № 465/3920/26 
Провадження 2/465/3918/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
09.07.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючої судді Мигаль Г.П.,
при секретарі судового засідання Білінській С.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІННОВА-НОВА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
позивач звернувся в суд з позовом про стягнення із відповідачки  ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором 33681,60 грн та понесених судових витрат.
В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 03 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» та ОСОБА_1 , укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 6959310225.
Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у розмірі – 6000 грн., строком на 360 днів.
Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Однак, відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 33681,60 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6000 грн., за процентами в розмірі 15681,60 грн, заборгованості за пенею в сумі 12000 грн. Тому, звертаючись з даним позовом, просить стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІННОВА НОВА» заборгованість за кредитним договором №8287970525 в судовому порядку.
Ухвалою судді від 29 квітня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачкою подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнає частково, вважає, що розмір нарахованих відсотків та пені є завищеним та не співмірним із сумою основного боргу. Крім цього зазначила, що вона отримала кредит в сумі 6000 грн та в подальшому здійснила платежі на загальну суму 6000 грн. Просила зменшити розмір відсотків за користування кредитом та суму штрафних санкцій.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, відповідно до якого зазначає, що позивач підтверджує часткову оплату ОСОБА_1 таких платежів: 1800,00 грн. – 09.04.2025 року; 2700,00 грн. – 05.03.2025 року. Платіж у розмірі 1500,00 грн. відповідачка не здійснювала. Також, на підтвердження своїх доводів відповідачка подала скріншот, нібито з сайту позивача, але низька якість даних скріншотів не дозволяє позивачу підтвердити чи спростувати дані докази. Вищезазначені платежі загальною сумою 4500,00 грн. враховані позивачем при розрахунку ціни позову, що детально прописано в розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи. Відповідно до умов договору, часткова сплата відповідачкою грошових коштів була зарахована в рахунок комісії (у розмірі 900,00 грн.) та процентів (у розмірі 3600,00 грн.) за користування кредитними коштами. Отже, твердження відповідачки про повну сплату тіла кредиту не відповідає дійсності. Крім того, відповідачка фактично визнає отримання кредитних коштів, оскільки у відзиві прямо зазначає про здійснення платежів у рахунок погашення заборгованості. Така поведінка є підтвердженням існування зобов`язання відповідно до статті 82 ЦПК України та свідчить про визнання факту укладення та виконання кредитного договору.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 03 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» та ОСОБА_1 , укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 6959310225.
Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі – 6000 грн., строком на 360 днів, стандартна процентна ставка 1% за кожен день користування кредитом.
Відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість відповідачки ОСОБА_1 становить 33681,60 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6000 грн., заборгованості за процентами в розмірі 15681,60 грн, заборгованості за пенею в сумі 12000 грн.
Відтак між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки і інших факторів на дату укладення договору.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Судом встановлено, що відповідачка висловла свою згоду з вищевказаним кредитним договором та доданими до нього документами шляхом підписання договору 
На спірні правовідносини за цим договором поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», адже за договором позичальнику надано споживчий кредит та такий укладено зі строком погашення кредиту більше одного місяця.
Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Позивачем у позовній заяві зазначено, що відповідачка не виконала своїх зобов`язань за договором про надання грошових коштів у позику № 6959310225 від 03.02.2025 та вказав, що у відповідачки наявна пеня у розмірі 12000 грн. 
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Кредитний договір укладений під час дії на території України воєнного стану, а саме 03.02.2025 року.
Відповідно до п.18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) виклав тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а саме, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов, зокрема, у постановах від 04 червня 2025 року у справі № 752/30967/21, 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23.
З огляду на зазначене, позов в частині стягнення з відповідачки пені у сумі 12000 грн задоволенню не підлягає.
Згідно з ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до приписів ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд відхиляє доводи відповідачки щодо здійснення платежу на суму 1500 грн в рахунок погашення заборгованості за договором про надання грошових коштів у позику № 6959310225 від 03.02.2025, оскільки відповідачка долучила фотографії з сайту неналежної якості, які не читабельні, інших доказів, в тому числі квитанцій про оплату, відповідачкою не надано.
Щодо тверджень відповідачки про те. що відсотки за користування кредитом є завищені, то суд звертає увагу, що відповідно до умов договору про надання грошових коштів у позику № 6959310225 від 03.02.2025 денна процентна ставка за користування кредитом становить 1%, що відповідає ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування».
На підставі вищенаведеного, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість договором про надання грошових коштів у позику № 6959310225 від 03.02.2025 в загальному розмірі 21681,6 грн, з яких: 6000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15681,60 грн - заборгованість за відсотками. В іншій частині позов задоволенню не підлягає з підстав, які наведені вище.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у виді судового збору у розмірі 2662,40 грн. з відповідачки на користь позивача.
Щодо клопотання відповідачки про розстрочку виконання рішення, то відповідачкою не надано доказів низького рівня доходів, чи перебування у скрутному матеріальному становищі, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні такого клопотання.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 141,258,259,263-265,273,274-279 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІННОВА-НОВА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику № 6959310225 від 03.02.2025 в загальному розмірі 21681,6грн, з яких: 6000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15681,60 грн - заборгованість за відсотками.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» судові витрати у виді судового збору в розмірі 2662 гривень 40 копійок.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА», місцезнаходження: 04071, місто Київ, вулиця Верхній Вал, 10, код ЄДРПОУ 44127243.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 
Повне рішення складено 09 липня 2026 року.

Головуючий суддя Мигаль Г.П.