КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Унікальний номер справи № 760/29206/25 Апеляційне провадження № 33/824/3429/2026 | Головуючий у суді першої інстанції - Горбатовська С.А. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А., розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Вареником Андрієм Миколайовичем на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 20 квітня 2026 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 480747 від 12.10.2025,  ОСОБА_1 11.10.2025, о 23:49 год., керував автомобілем «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Територіальної Оборони, 50 у м. Києві, перебуваючи у стані з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 480891 від 12.10.2025, ОСОБА_1 12.10.2025, о 05:45 год., керував автомобілем «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Єреванські, 2 у м. Києві, перебуваючи у стані з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.
Вказаними діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України) і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києвавід 20.04.2026 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Не погоджуючись із вказаною постановою,  ОСОБА_1 , через свого адвоката подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить скасувати постанову та закрити провадження.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом у час, зазначений у двох протоколах про адміністративні правопорушення. Зокрема, щодо протоколу від 11.10.2025 серії ЕПР1 № 480747 скаржник вказує, що в ньому зазначено час керування транспортним засобом 23 год. 49 хв., тоді як наявний у матеріалах справи відеозапис розпочинається о 23 год. 42 хв. та фіксує лише спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 , який перебував біля нерухомого автомобіля, а тому не підтверджує факту керування транспортним засобом саме у зазначений в протоколі час. Аналогічно щодо протоколу від 12.10.2025 серії ЕПР1 № 480891 зазначає, що в ньому вказано час керування 05 год. 30 хв., тоді як відеозапис розпочинається лише о 05 год. 35 хв., коли автомобіль уже стояв припаркованим, а тому також не містить доказів керування транспортним засобом чи його зупинки працівниками поліції. На думку скаржника, за таких обставин відсутні належні докази того, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу в момент інкримінованих подій.
Крім того, захисник вказує на порушення працівниками поліції порядку оформлення адміністративних матеріалів та проведення огляду на стан сп`яніння. Зазначає, що в обох епізодах направлення до закладу охорони здоров`я фактично були оформлені вже після отримання відмови від проходження огляду, що, на його думку, свідчить про недотримання встановленої законом процедури. 
Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Вареник А.М. підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити. 
Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, 20.04.2026 була винесена оскаржувана постанова. Скаржник зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримав 04.05.2026, що підтверджується розпискою (а.с. 109). Апеляційну скаргу направлено до суду першої інстанції через підсистему «Електронний суд» 29.04.2026 та доповнена апеляційна скарга 13.05.2026. 
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.
Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав. 
Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735), ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Визнаючи винним  ОСОБА_1  суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів.
За наслідками перегляду доказів, що містяться у справі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив матеріали справи та дійшов правильного висновку.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, виходячи із такого.
Як убачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 480747 та серії ЕПР1 № 480891 від 12.10.2025, направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, актами огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів, у яких зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, а також іншими матеріалами справи.
Щодо події (11.10.2025, 23:49 год.) зафіксованої у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 480747 від 12.10.2025, апеляційний суд зазначає таке.
Із дослідженого апеляційним судом відеозапису убачається, що працівники поліції зупини автомобіль проблисковими маячками, оскільки у авто не працювали стоп-сигнали, факт керування ОСОБА_1 на місці події не заперечував та поводив себе як особа, яка керувала даним транспортним засобом, а на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився.
Посилання захисника на те, що відеозапис розпочинається о 23 год. 42 хв., тоді як у протоколі зазначено час керування 23 год. 49 хв., не спростовує встановлених судом першої інстанції обставин, оскільки відеофіксація розпочалася одразу після зупинки транспортного засобу, а різниця у часі сама по собі не свідчить про відсутність факту керування, який підтверджується сукупністю матеріалів справи, зокрема тим, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом під час складання протоколу. 
Щодо події, зафіксованої у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 480891 від 12.10.2025 (о 05:45 год.), варто заначити таке. 
Як вбачається з відеозапису, працівники поліції здійснювали спілкування із ОСОБА_1 як з водієм автомобіля, під час спілкування він не заперечував факту керування транспортним засобом, а навпаки зазначав, що прийшов забрати авто і проїхав всього 200 метрів, на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння відмовився. 
Доводи апеляційної скарги про відсутність на відеозаписі моменту безпосереднього руху транспортного засобу о 05:45 год. та про розбіжність між часом, зазначеним у протоколі, і часом початку відеофіксації не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки відеозапис є лише одним із доказів у справі та підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами відповідно до вимог статті 252 КУпАП.
Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Як убачається з матеріалів справи та відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, в обох випадках після виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння працівники поліції повідомили йому про виявлені ознаки, роз`яснили порядок проведення огляду та неодноразово запропонували пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного засобу, так і у закладі охорони здоров`я. Незважаючи на це, ОСОБА_1 від проходження огляду в установленому законом порядку відмовився.
Сам по собі факт оформлення направлення до закладу охорони здоров`я після висловлення особою відмови від проходження огляду не свідчить про порушення вимог статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 і не впливає на дійсність результатів оформлення адміністративних матеріалів, оскільки визначальною для кваліфікації дій особи за частиною першою статті 130 КУпАП є саме відмова водія від проходження огляду, належним чином зафіксована уповноваженими працівниками поліції.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено частиною першою статті 130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог статей 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом.
Згідно частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.
Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , яке подане адвокатом Вареником Андрієм Миколайовичем про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. 
Поновити строк на апеляційне оскарження Солом`янського районного суду міста Києва від 20 квітня 2026 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Вареником Андрієм Миколайовичем залишити без задоволення.
Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 20 квітня 2026 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду