ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 922/1703/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Бакуліна С.В., Кондратова І.Д., 

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Абразив Груп"

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду (Склярук О.І., Гетьман Р.А., Россолов В.В.)
від 22.04.2026 

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю "Абразив Груп"

до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини"

про стягнення коштів 348 851,14 грн

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Хід розгляду справи
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Абразив Груп" (далі - Позивач, Скаржник) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 348 851,14 грн.
2. Господарський суд Харківської області рішенням від 16.08.2023 позов задовольнив повністю, стягнув з Відповідача на користь Позивача 228 909,90 грн основного боргу, 93 975,23 грн інфляційного збільшення, 14 510,50 грн процентів річних, 11 455,51 грн пені та витрати по сплаті судового збору 5 242,90 грн.
3. 11 вересня 2023 року на виконання вказаного рішення суду Господарський суд Харківської області видав наказ про примусове виконання.
4. Господарський суд Харківської області ухвалою від 02.03.2026 відмовив у задоволенні заяви Позивача про зобов`язання Відповідача подати до суду звіт про виконання рішення Господарського суду Харківської області від 16.08.2023 у справі № 922/1703/23.
5. Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 18.03.2026 апеляційну скаргу Позивача на ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.03.2026 у справі № 922/1703/23 залишив без руху, у зв`язку з несплатою судового збору в розмірі 2 662,40 грн.
Стислий зміст оскаржуваного судового рішення
6. Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 22.04.2026 апеляційну скаргу Позивача на ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.03.2026 у справі № 922/1703/23 повернув без розгляду на підставі частин 2 та 6 статті 260 ГПК України та частини 4 статті 174 ГПК України.
7. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що сам по собі факт здійснення судового контролю за виконанням судового рішення не змінює правової природи апеляційного оскарження ухвали суду та не звільняє особу від обов`язку дотримання вимог процесуального закону щодо сплати судового збору.
8. Короткий зміст вимог касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та правова позиція інших учасників справи
9. 05 травня 2026 року Позивач (Скаржник), із використанням підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення його апеляційної скарги скасувати та направити справу до апеляційного господарського суду для продовження розгляду.
10. Підставою касаційного оскарження Скаржник визначив пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України.
11. В обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, Скаржник стверджує, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги без розгляду у зв`язку з ненаданням Скаржником документа про сплату судового збору, оскільки частиною 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" від 08.11.2011 не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту боржника про виконання судового рішення. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 18.01.2018 у справі № 565/256/15-ц.
12. Відповідач в межах строку, встановленого Верховним Судом, подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанції
13. Верховний Суд перевірив у межах доводів та вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, з урахуванням викладеного у відзиві, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, виходячи зі встановлених фактичних обставин справи, та дійшов таких висновків.
14. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
15. Відповідно до статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
16. Форма і зміст апеляційної скарги визначені статтею 258 ГПК України.
17. За змістом частини другої статті 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.
18. Згідно з абзацом 1 частини другої статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
19. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
20. Відповідно до частини четвертої статті 174 ГПК України в разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
21. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина шоста статті 260 ГПК України).
22. Так, у справі, яка переглядається, Позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.03.2026, якою відмовлено у задоволенні заяви Позивача про зобов`язання Відповідача подати до суду звіт про виконання рішення Господарського суду Харківської області від 16.08.2023 у справі № 922/1703/23.
23. Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 18.03.2026 у справі № 922/1703/23 повернув апеляційну скаргу Позивача, оскільки у встановлений судом строк не надав доказів усунення недоліків, а саме доказів сплати судового збору.
24. У розрізі спірних правовідносин колегія суддів відзначає, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
25. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).
26. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
27. Статтею 339 ГПК України передбачено, що судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення в порядку, встановленому цим розділом.
28. За змістом частин першої, другої статті 345-1 ГПК України суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, за письмовою заявою стягувача може зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Стягувач може звернутися до суду із заявою, передбаченою частиною першою цієї статті, в разі невиконання боржником судового рішення та за умови відкриття виконавчого провадження.
29. Згідно із частинами першою, другою статті 345-2 ГПК України суд розглядає заяву про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні за правилами статті 342 цього Кодексу. За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
30. Статті 345-1 - 345-2 ГПК України містяться у розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень".
31. Отже, розгляд судом заяви про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення у господарських справах є заходом судового контролю за виконанням судового рішення.
32. Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".
33. Розміри ставок судового збору передбачено статтею 4 Закону України "Про судовий збір".
34. У свою чергу, ставка судового збору за подання скарг та заяв в порядку, передбаченому розділом VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень" (зокрема статтею 345-1 ГПК України), вказаною статтею не передбачена.
35. Тобто за подання до суду заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у господарських справах Законом України "Про судовий збір" ставка судового збору не встановлена.
36. Колегія суддів звертається до рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 № 2-р(II)/2023 у справі № 3-27/2022(54/22), де вказано, що судовий контроль за виконанням судового рішення є щонайпершим елементом у юридичному механізмі забезпечення виконання судового рішення; держава для забезпечення виконання судового рішення має насамперед запровадити дієвий, а не ілюзорний юридичний механізм здійснення судового контролю за виконанням судового рішення, який дасть змогу особі, на користь якої ухвалено судове рішення, домогтися його виконання, щоб реально захистити та поновити права, свободи та інтереси.
37. Судовий контроль за виконанням судового рішення, метою якого є забезпечення своєчасного захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, окрім розв`язання судом низки процесуальних питань, охоплює також і контроль, під час якого оцінюється законність дій боржника, який зобов`язаний виконати рішення суду, тобто він спрямований на недопущення зловживань з боку боржника під час вчинення дій на виконання рішення суду. Брак визначених на законодавчому рівні належних і дієвих національних юридичних механізмів, які засновані на основних засадах судочинства й здатні забезпечити судовий захист, поновлення порушених прав і свобод кожної особи, може призвести до невиконання державою позитивного обов`язку виконати судове рішення (як невіддільного складника права кожного на судовий захист) з огляду на ускладнення або унеможливлення такого процесу, обов`язковості судових рішень, які набрали законної сили, чим спричинить порушення права особи на доступ до суду, знівелює дієвість судочинства, що є несумісним із принципом верховенства права, що його встановлено частиною першою статті 8 Конституції України.
38. Невиконання державою обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення суперечить приписам пункту 9 частини другої статті 129, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України та призводить до порушення права особи на судовий захист, нівелює дієвість судочинства, що є несумісним із принципом верховенства права, що його встановлено частиною першою статті 8 Конституції України.
39. Подання особою, на користь якої ухвалено судове рішення, заяви в порядку, про встановлення судового контролю за виконанням такого рішення спрямоване на забезпечення належного виконання судового рішення, а оскарження ухвали суду за наслідками розгляду такої заяви - на запобігання негативним наслідкам судової помилки, якщо така мала або могла мати місце під час розгляду зазначеної заяви.
40. Виконання судового рішення є умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист.
41. Визначена процесуальним законодавством процедура судового контролю за виконанням судового рішення спрямована на забезпечення обов`язкового виконання судового рішення, ухваленого на користь особи, задля реального захисту та поновлення її прав, свобод, інтересів, що зазнали порушення, без гарантування яких неможливо забезпечити право кожного на судовий захист.
42. Отже, можливість апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції, постановленої за результатом розгляду заяви про встановлення судового контролю, без будь-яких несправедливих обмежень та надмірних перешкод є запорукою реального та своєчасного виконання судового рішення та сприяє підвищенню довіри до судової влади.
43. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 11.03.2026 у справі № 290/852/22, а також у постановах Верховного Суду від 24.09.2025 у справі № 400/464/24, від 08.04.2025 у справі № 260/9470/23.
44. Верховний Суд у постановах від 11.03.2026 у справі № 290/852/22, від 24.09.2025 у справі № 400/464/24, від 08.04.2025 у справі № 260/9470/23 виснував, що особа, яка отримала на свою користь судове рішення, враховуючи конституційний принцип обов`язковості судового рішення, закріплений у пункті 9 частини 1 статті 129-1 Основного Закону України, не повинна сплачувати судовий збір за звернення до суду з вимогою забезпечити виконання судового рішення (встановлення судового контролю), яке набрало законної сили, якщо законом прямо не встановлено обов`язок сплати такого збору.
45. Крім того, слід врахувати і те, що рішенням Конституційного Суду України від 10.03.2026 № 2-р/2026 у справі № 1-5/2025(374/25) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину другу статті 3, підпункт 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, зі змінами, тому, що вони уможливлюють справляння судового збору за подання апеляційної скарги і касаційної скарги на ухвали суду, постановлені в порядку статей 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України (які міститься в розділі ІV "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах" та відповідають статтям 345-1, 345-4 ГПК України ).
46. Враховуючи наведене вище у своїй сукупності, Суд дійшов висновку, що судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про прийняття / відмову у прийнятті звіту про виконання судового рішення не справляється.
47. Схожих висновків також дійшов Верховний Суд у постановах від 29.04.2026 у справі №904/2585/23, від 08.05.2026 у справі №904/919/24, від 16.06.2026 у справі № 911/889/22.
48. Отже, у спірних правовідносинах суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу про залишення апеляційної скарги Позивача без руху, а в подальшому повертаючи апеляційну скаргу Позивача на ухвалу суду про відмову у прийнятті до розгляду заяви про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, що за своєю правовою природою є вимогою про забезпечення виконання судового рішення (встановлення судового контролю), помилково не врахував наведеного вище, у зв`язку з чим допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
49. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду. 
50. Відповідно до частини шостої статті 310 ГПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
51. За таких обставин Суд вважає за необхідне задовольнити касаційну скаргу, оскаржуване судове рішення скасувати, а справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Судові витрати
52. Оскільки справа направляється для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 308, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Абразив Груп" задовольнити.
2. Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 у справі № 922/1703/23 скасувати.
3. Справу № 922/1703/23 направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Абразив Груп" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.03.2026.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді С. Бакуліна 

І. Кондратова