Справа № 577/1002/26
Провадження № 2/577/899/26  

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

11 серпня 2026 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області 

в складі: 

головуючого судді Буток Т.А.
при секретарі Кузнєцовій О.Л.
з участю представників ОСОБА_1 , Гаман Л.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотоп цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: орган опіки та піклування Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину, 

В С Т А Н О В И В: 

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 15.02.2014 року, під час шлюбу у них з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 , в свідоцтві про народження якого, позивач записана матір`ю, а відповідач - батьком. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14.07.2016 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу син ОСОБА_6 залишився проживати разом з матір`ю. Позивач з сином ОСОБА_5 наразі зареєстровані в АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу відповідач припинив проживати з ними однією сім`єю та почав проживати окремо. З того часу відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не приймає участі у його вихованні, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі та взагалі не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться його навчанням та життям в цілому, при цьому жодних перешкод у спілкуванні та вихованні дитини позивач не здійснює. Відповідач взагалі зник з життя свого сина, не зустрічається з ним, навіть не вітає його з днем народження та іншими святами. Таким чином, відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Крім того, позивач понесла додаткові витрати на сина, викликані особливими обставинами, а саме: потребою ортодонтичного лікування у зв`язку з виявленими анатомічними та функціональними особливостями будови його щелепи, в розмірі 13 200 грн., тому просить стягнути з відповідача половину їх вартості. 
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області Гаман Л.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Конотопським МВ УДМС України в Сумській області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Дубов`язівка Конотопського району Сумської області (а.с. 12, 13).
З паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Комінтернівським РВ УМВС України в Одеській області, вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Першотравневе Комінтернівського району Одеської області (а.с. 15, 16).
З копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Комінтернівське Комінтернівського району Одеської області, батьком записаний ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_3 (а.с. 17).
Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади № 2026/001218328 від 24.01.2026, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18).
З копії витягу з реєстру територіальної громади № 2026/001218348 від 24.01.2026, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14.12.2016 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований 15.02.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 16, розірвано (а.с. 20).
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.11.2015 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 470 грн. щомісячно з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з 15.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 та на утримання ОСОБА_7 у розмірі 400 грн. на місяць до досягнення сином трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21).
З характеристики вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з середини травня 2016 року почав відвідувати Дубов`язівський дошкільний навчально-виховний заклад (ясла-сад) «Сонечко», процесом адаптації та подальшим розвитком дитини в дошкільному закладі зацікавлені мама та бабуся. Вони виконують вказівки вихователів, медичної сестри, завідуючої закладу, надають необхідні довідки зі стану здоров`я, здійснюють своєчасну оплату за харчування, забезпечують необхідними предметами санітарно-гігієнічного призначення. Батько хлопчика до дитячого садочка не з`являвся жодного разу, не телефонував, дитиною не цікавився (а.с. 26).
Згідно листа КНП «Дубов`язівська амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області № 01-01/50 від 19.03.2026 року вбачається, що декларація для дитини ОСОБА_5 заключена матір`ю із сімейним лікарем Дубов`язівськї АЗП-СМ Пулінець О.Б. 20.02.2020 року. Дитина оглядалася сімейним лікарем, щорічно з 2020 року по 2023 рік з метою профілактичного огляду та проведення планових профілактичних щеплень. Батька жодного разу на прийомі не було. З приводу стану здоров`я дитини жодного разу не цікавився (а.с. 138).
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.11.2016 року збільшений розмір аліментів, що стягуються в твердій грошовій сумі із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 470 грн. щомісячно до 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.08.2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 27).
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , станом на 09.02.2026 року утворилась заборгованість в розмірі 20 542,91 грн. (а.с. 31, 32).
З висновку органу опіки та піклування вбачається, що орган опіки та піклування Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як такого що самоусунувся від виконання своїх батьківських прав та обов`язків (а.с. 131-135).
Згідно довідки Визирської сільської ради Одеського району Одеської області № 235 від 05.06.2026 року та довідки служби у справах дітей Визирської сільської ради Одеського району Одеської області № 94/01-13 від 09.06.2026 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , але тривалий час за вказаною адресою не проживає. Інформації про його місце перебування не встановлено (а.с. 136, 137).
Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику суду як джерело права.
У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." 
Ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не цікавиться його життям, здоров`ям і розвитком, не підтримує із ним стосунків, не проявляє до нього батьківського піклування та турботи.
Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.
Своєю неявкою в судове засідання відповідач фактично підтвердив байдуже ставлення до дитини та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, навмисне ухилення від їх виконання. 
Ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишивши її без уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.
За таких обставин, суд вважає, що в інтересах малолітньої дитини слід позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку із ухиленням його від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини.
В силу вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Крім того, згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею.
До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.
Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Ч. 2 ст. 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.
Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.
Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.
Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
У п. 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст. 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрати є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами. Таким чином, витрати, на здобуття освіти і навчання дитини є додатковими витратами, які направленні на розвиток дитини та її здібностей, здобуття освіти тощо.
Враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а саме: потребою ортодонтичного лікування у зв`язку з виявленими анатомічними та функціональними особливостями будови щелепи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а законом обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків, суд визнає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості додаткових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відповідач є працездатним, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, тому має матеріальну можливість приймати участь у наданні додаткової матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Отже, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат.
Разом з тим, позивачем документально підтверджено додаткові витрати на 13 200 грн. 00 коп.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 164, 165, 166, 180 СК України, ст. ст. 12, 76-78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, 
У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 6 600 (шість тисяч шістсот) грн. 00 коп. додаткових витрат, понесених на лікування дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1064 (одну тисячу шістдесят чотири) грн. 80 коп. судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрована АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрований АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Третя особа: орган опіки та піклування Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області41655 смт. Дубов`язівка Конотопського району вул. В.Глуховця, 8, код ЄДРПОУ: 04391241. 

Суддя Буток Т.  А.