Справа № 686/15564/26 
Провадження № 3/686/3720/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22.06.26  

22 червня 2026 року м. Хмельницький
Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Бурка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олексіївка Білгород-Дністровського району Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця, 
за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
Офіцером відділення запобігання вчиненню, виявлення і припинення правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЛВХ №232 від 16.05.2025 р.
За цим протоколом ОСОБА_1 фактично ставиться у вину те, що він, будучи військовою службовою особою – командиром роти забезпечення військової частини (загальновійськовий номер та місце розташування якої в матеріалах справи наявні, однак не зазначаються метою забезпечення безпеки під час воєнного стану), а також будучи відповідальним за зберігання, перевірку наявності, стану та обліку озброєння, техніки, речового, технічного та іншого майна, що належить цій військовій частині та перебуває у користуванні особового складу її роти забезпечення, діючи в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статут Збройних Сил України, ст.ст. 11, 16, 68, 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пп. «в» п.2 ч.4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», недбало поставився до військової служби та не виконав свої службові обов`язки, зокрема, у період часу з 01.04.2025 р. по 02.01.2026 р. не здійснював належний контроль за наявністю та станом ввіреного йому військового майна та не проводив звірок зі службами забезпечення вказаної військової частини, внаслідок чого було втрачене обліковане, належне вищевказаній військовій частині майно - автомобіль марки та моделі «Ford Mondeo» (шасі № НОМЕР_1 ), а також автомобіль марки та моделі «Opel Astra» (шасі № НОМЕР_2 ), про втрату якого він до 02.01.2026 р. вищому командуванню не доповів.
Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, було кваліфіковано за ч.2 ст.172-15 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 , якому роз`ясненні наслідки закриття провадження в справі з підстав закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП, просив закрити провадження в справі з означеної нереабілітуючої підстави. Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , надавши письмові пояснення щодо обставин, викладених у вищевказаному протоколі, проти закриття провадження в справі, у зв`язку із закінченняям передбачених ст.38 КУпАП строків, не заперечував.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю з огляду на таке.
На підставі ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно зі ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Під час розгляду цієї справи, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.
З приводу вказаної норми Верховний суд, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, в своїй постанові від 11.07.2018 р. у справі №308/8763/15-а зауважував, що наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. При вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого, суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку. 
Враховуючи наведене, а також закінчення на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП (три місяці з дня вчинення (до 02.01.2026 р.) інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, яке було виявлене 09.03.2026 р.; справа надійшла до суду 25.05.2026 р., тобто після закінчення цього строку), а тому провадження в цій справі, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю.
При цьому, суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.04.2019 р. у справі № 927/623/18, відповідно до якої така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення та не звільняє від іншого виду правової відповідальності.
Вказані наслідки закриття провадження у справі роз`яснені особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 , та вони йому зрозумілі.
Керуючись ст.ст. 38, 247, 283, 284, 294 КУпАП, -
постановив:
Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 
Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя