ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2026 року м.Дніпро Справа № 904/7466/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Висоцького А.М. (доповідач по справі)
суддів: Віннікова С.В., Левшиної Г.В.
секретар судового засідання: Гетьманенко С.М.
за участю представників сторін у справі:
від Нікопольської окружної прокуратури - Кочнєва В.С.   
від Покровської міської ради Дніпропетровської області - Маглиш А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" 
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2026, суддя суду першої інстанції Татарчук В.О., м. Дніпро, повний текст рішення складено та підписано 21.05.2026
по справі № 904/7466/25
за позовом керівника Нікопольської окружної прокуратури (м. Нікополь, Дніпропетровська область)
в інтересах держави в особі Покровської міської ради Дніпропетровської області (м. Покров, Нікопольський район, Дніпропетровська область)
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" (м. Покров, Нікопольський район, Дніпропетровська область)
про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельних ділянок комунальної власності без достатньої правової підстави, -
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
У грудні 2025 року керівник Нікопольської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Покровської міської ради Дніпропетровської області звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" про стягнення безпідставно збережених коштів за використання за період з 30.07.2024 по 18.07.2025 земельної ділянки з кадастровим номером 1212100000:01:112:0020 площею 0,847 га та за період з 19.07.2025 по 30.11.2025 земельної ділянки з кадастровим номером 1212100000:01:112:0022 площею 0,2987 га у загальному розмірі 324 024,04 грн. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельна ділянка з кадастровим номером 1212100000:01:112:0020, розташована за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка з кадастровим номером 1212100000:01:112:0022, розташована за адресою АДРЕСА_1 фактично перебувають у користуванні відповідача без достатньої правової підстави. Так, відповідач за загальний період з 30.07.2024 по 30.11.2025 користувався земельними ділянками без укладання договорів оренди земельних ділянок та не сплачував при цьому плату у відповідному розмірі, що у свою чергу позбавило Покровську міську раду, як власника землі, права отримувати від цих ділянок дохід у розмірі орендної плати.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2026 р. у справі № 904/7466/25 позовні вимоги керівника Нікопольської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Покровської міської ради Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" про стягнення безпідставно збережених коштів за використання за період з 30.07.2024 по 18.07.2025 земельної ділянки з кадастровим номером 1212100000:01:112:0020 площею 0,847 га та за період з 19.07.2025 по 30.11.2025 земельної ділянки з кадастровим номером 1212100000:01:112:0022 площею 0,2987 га, у загальному розмірі 324 024,04 грн - задоволено в повному обсязі. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" на користь Покровської міської ради Дніпропетровської області 324 024,04 грн - безпідставно збережених коштів за користування земельними ділянками. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" на користь Дніпропетровської обласної прокуратури 3 270,00 грн - витрат по сплаті судового збору
Повернуто Дніпропетровській обласній прокуратурі з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 618,29 грн, сплачений у складі судового збору в сумі 3 888,29 грн за платіжною інструкцією № 4208 від 18.12.2025.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що 30.07.2024 за відповідачем зареєстровано право власності на будівлю резино-ремонтного цеху цегляну - літ. "А-1", загальною площею 1916,5 мІ, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці з кадастровим номером 1212100000:01:112:0020 площею 0,847 га, яка належить на праві комунальної власності Покровській міській раді. Право власності набуто на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 1118 від 30.07.2024, укладеного з фізичною особою Дубіною С.І.
Суд першої інстанції встановив, що за загальний період з 30.07.2024 по 30.11.2025 між Покровською міською радою та відповідачем не існувало договірних правовідносин щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 1212100000:01:112:0020 та 1212100000:01:112:0022, відповідач не сплачував плату за землю. Суд кваліфікував спірні правовідносини як кондикційні, зазначивши, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку особа, яка придбала такий об`єкт, стає фактичним користувачем земельної ділянки, а відносини з фактичного користування без оформлення прав є за своїм змістом кондикційними. 
Місцевий господарський суд також зазначив, що рішенням Покровської міської ради встановлено ставку орендної плати у розмірі 4% за земельну ділянку відповідного цільового призначення, перевірив розрахунок прокурора та не встановив порушень. Щодо клопотань відповідача про повернення до стадії підготовчого провадження, призначення судової експертизи, залучення третіх осіб та витребування доказів - суд відмовив у їх задоволенні, зазначивши, що відповідач не навів вагомих підстав для повернення на стадію підготовчого провадження, а наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору.
Аргументи учасників справи
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись із зазначеним рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод", у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги у розмірі 103 047,79 грн.
Апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції про те, що відповідач як власник об`єкта нерухомого майна у зазначений період користувався земельними ділянками за відсутності оформленого права користування, не відповідають дійсності та суперечать нормам процесуального права. Скаржник посилається на правову позицію Верховного Суду, згідно з якою для вирішення спору щодо стягнення безпідставно збережених коштів на підставі статей 1212-1214 ЦК України необхідно з`ясувати: фактичного користувача земельної ділянки; площу земельної ділянки; суму, яку мав би отримати власник за звичайних умов; період користування без належної правової підстави.
Скаржник вказує, що відповідно до постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, для встановлення факту користування меншою площею сформованої земельної ділянки до суду необхідно надати докази на підтвердження формування за спірною адресою земельної ділянки меншої чи більшої площі для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі. Апелянт стверджує, що такі докази ним були надані, зокрема: рішення Покровської міської ради № 20 від 18.07.2025 про надання дозволу на поділ земельної ділянки площею 0,8470 га на ділянки орієнтовною площею 0,2987 га та 0,5483 га; план поділу земельної ділянки, розроблений ТОВ "Землевпорядна справа"; технічна документація щодо поділу земельної ділянки; витяг з ДЗК про сформовану земельну ділянку з кадастровим номером 1212100000:01:112:0022; рішення Покровської міської ради № 16 від 19.09.2025 про затвердження технічної документації щодо поділу. Однак суд першої інстанції не надав правової оцінки цим доказам.
Скаржник також посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 688/2908/16-ц, відповідно до п. 39 якої може кваліфікуватися як недобросовісна поведінка власника земельної ділянки, коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проєкту землеустрою, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови. Апелянт стверджує, що починаючи з 2024 року по 18.07.2025 поведінку уповноважених осіб позивача як власника земельної ділянки можна кваліфікувати як недобросовісну, а тому збитки, які понесла міська рада, мають покладатися на відповідальних осіб, які вчинили недобросовісну поведінку, з посиланням на п. 25 постанови Об`єднаної палати КГС ВС від 16.02.2024 у справі № 902/1331/22.
Апелянт зазначає, що правовідносини оренди виникають лише в момент укладення договору оренди, а до цього моменту тривають переддоговірні відносини, і коли Покровська міська рада надала дозвіл на поділ земельної ділянки, вона фактично розпочала переддоговірні відносини з метою точного визначення предмета оренди.
Щодо недоведеності обставин справи апелянт зазначає, що судом не було встановлено фактичних користувачів земельної ділянки з кадастровим номером 1212100000:01:112:0020 площею 0,847 га у період з 30.07.2024 по 18.07.2025. Скаржник вказує, що ним були надані докази наявності на спірній земельній ділянці майна інших осіб, проте, на думку апелянта, місцевий господарський суд самоусунувся від надання правової оцінки цим обставинам. Апелянт вважає, що належним доказом того, що відповідач у період з 30.07.2024 по 18.07.2025 одноосібно використовував земельну ділянку, є акт обстеження земельної ділянки посадовими особами Покровської міської ради, який матеріали справи не містять.
Щодо неповного з`ясування обставин справи апелянт зазначає, що він неодноразово звертався до суду першої інстанції з клопотаннями про залучення третіх осіб, про призначення будівельно-технічної експертизи, про витребування доказів, із заявами про повернення справи на стадію підготовчого провадження, однак суд відмовив у задоволенні всіх клопотань та заяв, чим, на думку апелянта, порушив принцип змагальності сторін, передбачений ст. 2 ГПК України, що призвело до неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, зокрема не було встановлено фактичних користувачів земельної ділянки.
Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу
Нікопольська окружна прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ТОВ "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" та вважає її необґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на наступне
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області ухвалене з повним та всебічним дослідженням усіх доказів, із правильним застосуванням положень статей 120, 125, 206 Земельного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України, Закону України "Про оренду землі", а також відповідно до усталеної практики Верховного Суду, натомість доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди відповідача з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, та до їх переоцінки без наведення обставин, які б свідчили про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення.
Щодо доводів апеляційної скарги про зволікання Покровської міської ради з оформленням договору оренди прокурор зазначає, що звернення відповідача до суду або органу місцевого самоврядування не свідчить про відсутність його вини або добросовісність у користуванні земельною ділянкою, оскільки земельне законодавство покладає на набувача об`єкта нерухомого майна обов`язок своєчасно оформити право користування земельною ділянкою та сплачувати плату за землю незалежно від тривалості адміністративних процедур або наявності спорів. 
Щодо доводів про неправильне визначення площі земельної ділянки прокурор зазначає, що спір стосується сформованої земельної ділянки з кадастровим номером 1212100000:01:112:0020 площею 0,847 га, зареєстрованої 30.06.2021. Земельна ділянка з кадастровим номером 1212100000:01:112:0022 площею 0,2987 га зареєстрована лише 05.09.2025, тобто до 19.07.2025 взагалі не існувала як об`єкт цивільних прав. Твердження відповідача про користування меншою площею є недоречними, оскільки розмір земельної ділянки доведений, обґрунтований і підтверджений достатніми та належними доказами. Запропонований відповідачем «частковий» розрахунок ґрунтується на помилковому ототожненні площі земельної ділянки, сформованої у 2021 році, з площею та нормативно-грошовою оцінкою земельної ділянки, сформованої за результатами поділу у 2025 році. Надання рішеннями Покровської міської ради дозволу на поділ земельної ділянки та затвердження проєкту землеустрою не мають зворотної дії та не спростовують факту безпідставного користування землею площею 0,847 га на період її існування як сформованої земельної ділянки.
Відносно доводів про безпідставну відмову у призначенні судової експертизи прокурор зазначає, що відповідач не заявив відповідних клопотань під час підготовчого провадження та під час першого судового засідання по суті, не навів об`єктивних причин, які б перешкоджали заявити клопотання у встановлені строки, а матеріали справи містили достатній обсяг доказів для встановлення всіх істотних обставин спору.
Покровська міська рада Дніпропетровської області не скористалася правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Рух справи у суді апеляційної інстанції.
11.06.2026 до Центрального апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод".
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Висоцького А.М. (доповідач), суддів - Віннікова С.В., Левшиної Г.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.06.2026 апеляційну скаргу залишено без руху, скаржнику наданий строк для усунення недоліків шляхом подання доказів сплати судового збору.
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою від 30.06.2026 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2026 у справі № 904/7466/25; розгляд апеляційної скарги призначити на 11.08.2026 о 10 год. 30 хв.; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань; витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи № 904/7466/25.
До Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 904/7466/25.
11.08.2026 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи. В обґрунтування зазначеного клопотання представник відповідача зазначає, що він бажає надати до Центрального апеляційного господарського суду доказ по справі, а саме висновок судового експерта будівельно-технічної експертизи, для чого потрібен час. Крім того, представник посилається на неможливість прибути до Центрального апеляційного господарського суду 11.08.2026 у зв`язку з атаками російської федерації на територію України, тому просить перенести розгляд його апеляції. 
Центральний апеляційний господарський суд, заслухавши думку інших учасників процесу, протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання. 
Апелянтом, за змістом поданої апеляційної скарги викладено клопотання про призначення у справі будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої останній просив поставити наступні питання:
1. Чи є нерухомим майном інженерні споруди ЛЕП 6 кВ (дві залізобетонні опори) на земельній ділянки кадастровий номер 1212100000:01:112:0021, яка була виділена с земельної ділянки кадастровий номер 1212100000:01:112:0020 площею 0,847 га? 
2. Чи є нерухомим майном споруда у вигляді сторожки на земельній ділянки кадастровий номер 1212100000:01:112:0021, яка була виділена с земельної ділянки кадастровий номер 1212100000:01:112:0020 площею 0,847 га? 
Відповідно до положень статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Досліджуючи питання необхідності призначення у справі судової експертизи, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 04.07.2025 у справі № 908/948/23 виснував наступне:
"Верховний Суд неодноразово зазначав, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку у разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи (постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 902/834/20, від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19, від 30.09.2021 у справі № 927/110/18, від 26.10.2022 у справі № 904/5077/21, від 06.02.2024 у справі № 910/12661/22).
Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.04.2023 у справі № 910/11002/21, від 06.02.2024 у справі № 910/12661/22. "
Колегія суддів, за результатами розгляду поданого апелянтом клопотання, не вбачає підстав для його задоволення, оскільки за його змістом не наведено обставин які свідчать про наявність дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування (за наявності інших засобів доказування для встановлення яких, за доводами останнього, має бути призначена судова експертиза).
Крім того, скаржник за змістом поданої апеляційної скарги просить залучити до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство обмеженою відповідальністю "Орджонікідзевський рудоремонтний завод", Товариство з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс", при цьому заявник не наводить обставин, за яких рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо відповідача, з якими стаття 50 ГПК України пов`язує можливість залучення третіх осіб, а тому колегія суддів відмовляє у задоволенні цього клопотання.
Додатково скаржник просив витребувати докази для розгляду апеляційної скарги, а саме:
- у позивача акт обстеження земельної ділянки кадастровий номер: 1212100000:01:112:0020; 
- у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" наступні докази:
1) чи є ТОВ "Укрспецсервіс" власником інженерних споруд ЛЕП 6 кВ та двох залізобетонних опор СВ-112, що розміщені на земельній ділянці кадастровий номер 1212100000:01:112:0021 та надати документи, що підтверджують право на будівництво або набуття права власності;
2) чи використовує ТОВ "Укрспецсервіс" самостійно чи з іншими юридичними особами (вказати юридичних осіб) інженерну споруду ЛЕП 6 кВ та дві залізобетонні опори СК120-12, що розміщені на земельній ділянці кадастровий номер 1212100000:01:112:0021; 
3) чи укладався договір спільного використання або сервітут інженерних споруд 12 ЛЕП 6 кВ та двох залізобетонних опор СК120-12, що розміщені на земельній ділянці кадастровий номер 1212100000:01:112:0021 та надати документи, що підтверджують право на будівництво або набуття права власності; 
4) чи створювався технічний паспорт на споруду (ЛЕП 6 кВ) із зазначенням координат опор та траси кабелю, охоронної зони, яка проходить по земельній ділянці кадастровий номер 1212100000:01:112:0021 та в разі створення надати його копію; 
5) чи розроблялась проектна документація на споруду (ЛЕП 6 кВ), яка проходить по земельній ділянці кадастровий номер 1212100000:01:112:0021 та надати її копію; 
6) чи вносились данні про ЛЕП 6 кВ, як об`єкт нерухомого майна (споруди) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка проходить по земельній ділянці кадастровий номер 1212100000:01:112:0021.
Розглянувши подане клопотання, колегія суддів не убачає підстав для його задоволення, оскільки заявником не доведено сукупності умов, передбачених статтею 81 ГПК України, зокрема не зазначено належних заходів для самостійного отримання таких документів, не зазначено обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати, а також необґрунтовано об`єктивної неможливості подання відповідного клопотання до суду першої інстанції у передбачені процесуальним законом строки.
11.08.2026 у судовому засіданні взяли участь представники прокуратури - Кочнєва В.С. та Покровської міської ради Дніпропетровської області - Маглиш А.С. 
Представники інших учасників справи у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлялися належним чином.
Відповідно до частин другої-третьої статті 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є необов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 30.06.2026, якою призначено справу № 904/7466/25 до розгляду на 11.08.2026 о 10:30, була отримана в електронному кабінеті Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" - 06.07.2026. 
Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 11.08.2026, не визнавалася апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні в матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2026 у справі № 904/7466/25, до суду не повідомлялося. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2026 у справі № 904/7466/25, незважаючи на відсутність представників окремих учасників справи, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність зазначених представників у даному випадку не повинна заважати здійсненню правосуддя. 
Фактичні обставини, встановлені судом
30.07.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю резино-ремонтного цеху цегляна - літ. "А-1", загальною площею 1916,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 734666012121 від 30.12.2025.
Право власності на вказане майно набуто відповідачем на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 1118 від 30.07.2024 укладеного з фізичною особою ОСОБА_1 .
Згідно з пунктом 1 зазначеного договору купівлі-продажу вказана будівля розташована на земельній ділянці площею 0,847 га, цільове призначення якої 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, форма власності комунальна, кадастровий номер: 1212100000:01:112:0020.
Відповідно до інформації з Національної кадастрової системи, земельна ділянка з кадастровим номером 1212100000:01:112:0020, площею 0,847 га, зареєстрована 30.06.2021, за категорією земель відноситься до земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення. 
Цільове призначення: 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником земельної ділянки з кадастровим номером: 1212100000:01:112:0020 площею 0,847 га є Покровська міська об`єднана територіальна громада в особі Покровської міської ради. Право комунальної власності на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.08.2021 державним реєстратором виконавчого комітету Покровської міської ради (індексний номер рішення 59708459 від 06.08.2021, номер відомостей про речове право - 43371069, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2427842812121).
В подальшому відповідач звернувся до Покровської міської ради з заявою про надання згоди на поділ земельної ділянки з кадастровим номером 1212100000:01:112:0020 площею 0,847 га.
Рішенням Покровської міської ради № 20 від 18.07.2025 "Про клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по АДРЕСА_1" надано дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" на поділ земельної ділянки площею 0,8470 га, кадастровий номер 1212100000:01:112:0020 (на земельні ділянки орієнтовною площею 0,2987 га та 0,5483 га), яка використовуються за цільовим призначенням землі згідно КВЦПЗД підрозділ 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком по АДРЕСА_1.
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" надати до Покровської міської ради в термін до 01.11.2025 технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки на розгляд та затвердження.
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" здійснювати оплату за фактичне використання земельної ділянки орієнтовною площею 0,2987 га, яка використовується для обслуговування будівлі резино-ремонтного цеху, на землях промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення по АДРЕСА_1.
Рішенням Покровської міської ради № 16 від 19.09.2025 "Про клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" стосовно затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по АДРЕСА_1" затверджено "Технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком по АДРЕСА_1".
Погоджено поділ земельної ділянки площею 0,8470 га, кадастровий номер 1212100000:01:112:0020, за адресою: АДРЕСА_1, на сформовані в межах категорії земель для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком, а саме:
2.1. земельну ділянку площею 0,2987 га, кадастровий номер 1212100000:01:112:0022;
2.2. земельну ділянку площею 0,5483 га, кадастровий номер 1212100000:01:112:0021.
Передано в оренду товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" терміном на 5 (п`ять) років земельну ділянку площею 0,2987 га, кадастровий номер 1212100000:01:112:0022, цільове призначення земельної ділянки згідно КВЦПЗД підрозділ 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком по АДРЕСА_1.
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" в термін до 01.01.2026 укласти з Покровською міською радою договір оренди землі. Здійснити нотаріальне посвідчення договору та провести державну реєстрацію прав за цим договором відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до інформації ГУ ДПС у Дніпропетровській області №49649/5/04-36-04-05-11 від 20.10.2025 за 2024, 2025 роки податкові декларації з плати за землю відповідачем не надавались, плата за землю не нараховувалась та не сплачувалась.
Прокурор зазначає, що відповідач, зареєструвавши за собою право приватної власності на нерухоме майно на земельній ділянці по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 1212100000:01:112:0020 площею 0,847 га, у період з 30.07.2024 по 18.07.2025, а в подальшому з 19.07.2025 по 30.11.2025 на земельній ділянці з кадастровим номером 1212100000:01:112:0022 площею 0,2987 га, за відсутності державної реєстрації речового права на земельні ділянки, відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України та зберіг кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельними ділянками, що позбавило Покровську міську об`єднану територіальну громаду в особі Покровської міської ради права на отримання доходу у вигляді орендної плати в розмірі 324 024,04 грн.
У зв`язку з чим, прокурор звернувся з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою за загальний період з 30.07.2024 по 30.11.2025 у розмірі 324 024,04 грн.
Мотивувальна частина
Відповідно до частини першої статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною другою статті 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" є власником нерухомого майна: будівлі резино-ремонтного цеху цегляна - літ. "А-1", загальною площею 1916,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Належність вказаного нерухомого майна відповідачу підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.12.2025 (а.с. 16 т. 1).
Вказане майно розташоване на земельній ділянці площею 0,847 га, цільове призначення якої 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, форма власності комунальна, кадастровий номер: 1212100000:01:112:0020.
Доказів наявності будь-яких речових прав відповідача на спірну земельну ділянку матеріали справи не містять.
В даному випадку предметом позову є стягнення грошових коштів, належних до сплати за користування земельною ділянкою за звичайних умов (в разі оформлення договірних відносин відповідачем), втім не сплачених відповідачем, що пов`язується із втратою позивачем як потерпілою особою цього ж майна (грошових коштів).
Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, в контексті встановлених обставин, судова колегія дійшла наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.
Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20 та від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19.
Частиною другою статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.
Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Правові підстав користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 Земельного кодексу України реалізуються через право постійного користування або право оренди.
Частиною першої статті 93 і статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України).
Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 Земельного кодексу України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 4 Податкового кодексу України).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Водночас згідно зі статтями 122-124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною першою статті 21 Закону України "Про оренду землі".
В той же час, Земельний кодекс України регламентує перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Відповідно до частин першої, другої статті 120 цього Кодексу (у редакції, чинній на час набуття відповідачем права власності на нежитлову будівлю, розташовану на спірній земельній ділянці) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.
Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.
Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20.
Таким чином, положення глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19.
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Такий самий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 20.09.2018 у справі № 925/230/17.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду в постанові від 05.08.2022 у справі №922/2060/20 дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.
Відтак, суд доходить висновку, що в даному випадку наявний обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" з моменту набуття права власності на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1, оформити та зареєструвати речове право на земельну ділянку під нежитловими будівлями, які належать йому на праві власності в порядку вимог статей 123, 128 ЗК України.
В свою чергу Покровська міська рада Дніпропетровської області, як власник спірної земельної ділянки мала обґрунтовані сподівання на отримання орендної плати за використання спірної земельної ділянки, однак не змогла їх реалізувати внаслідок відсутності між сторонами відносин щодо її використання в порядку, встановленому законом.
Щодо доводів про неправильне визначення меж земельної ділянки, яка фактично перебувала в користуванні, необхідно зазначити наступне. 
Право власності на об`єкт нерухомого майна: будівлю резино-ремонтного цеху, загальною площею 1916,5 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 було набуто відповідачем внаслідок укладення 30.07.2024 договору купівлі-продажу. 
Так, укладений договір купівлі-продажу (п. 1) містить чітку умову, що придбаний об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці площею 0,847 га, кадастровий номер 1212100000:01:112:0020. 
Отже дана земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному реєстрі. 
У зв`язку із тим, що розмір орендної плати розрахований відповідно до площі вже сформованої земельної ділянки, а будь-яких доказів, які б достеменно підтверджували обмеження для відповідача можливості користування цією земельною ділянкою повністю, суду не надано, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження. 
Подібні висновки узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду, зазначені зокрема у постанові судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 серпня 2022 року у справі № 922/2060/20, відповідно до яких "твердження скаржника про користування меншою площею земельної ділянки, а саме лише тією, на якій розташована нежитлова будівля, суд касаційної інстанції у справі № 922/2060/20 вважає недоречними, оскільки, по-перше, спір стосується користування вже сформованою земельною ділянкою, по-друге, як правильно встановили суди попередніх інстанцій, відповідач не надав доказів на підтвердження формування за спірною адресою земельної ділянки меншої чи більшої площі для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі. Отже, розмір земельної ділянки, якою користується відповідач, доведений, обґрунтований і підтверджений достатніми доказами, про що правомірно зазначили суди попередніх інстанцій."
Відповідач також наводить доводи про неправомірну відмову суду у призначенні по справі судової експертизи, про яку він просив. 
В цій частині колегія суддів апеляційного суду зазначає. 
Частиною першої статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Частина друга статті 13 ГПК України наділяє учасників справи рівними правами щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. 
В свою чергу частина перша статті 14 ГПК України встановлює, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цих Кодексом випадках. 
Частина перша статті 161 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключено у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Відповідно до приписів частини першої статті 207 Господарського процесуального кодексу України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. 
Частиною другою статті 207 ГПК України визначено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. 
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що відповідачем не наведено жодних об`єктивних причин, які б перешкоджали йому заявити клопотання про призначення експертизи у строки, визначені процесуальним законодавством. 
Такі висновки місцевого господарського суду відповідають як приписам Господарського процесуального кодексу України, так і судовій практиці (постанови Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 902/271/18 та від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21). 
Оцінюючи правомірність відмови судом першої інстанції у залученні до участі у справі як третіх осіб ТОВ "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" та ТОВ "Січеславський машинобудівний завод" колегія суддів зазначає. 
Відповідно до частини першої статті 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
Тобто законодавець передбачив можливість для залучення третіх осіб до участі у справі виключно в тому випадку, коли справа може вплинути на їхні права або обов`язки. 
Як вже зазначалося вище, в межах даної справи спір стосуються сформованої, з визначеною площею земельної ділянки на якій розташований об`єкт нерухомого майна, що належить відповідачу на праві власності. 
Отже саме відповідач є в даному випадку суб`єктом відповідальності. 
При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів, що у інших суб`єктів господарської діяльності є належні правові підстави користування спірною земельною ділянкою, до суду не надано. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.
Висновки апеляційного господарського суду
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування чи зміни рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2026 по справі № 904/7466/25, за результатами його апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.
За вказаних обставин оскаржуване рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2026 по справі № 904/7466/25 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.
Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Покровський рудоремонтний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2026 по справі № 904/7466/25 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2026 по справі № 904/7466/25 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені статтями 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 19.08.2026 

Головуючий суддя Висоцький А.М. 

Судді Вінніков С.В. 

Левшина Г.В.