ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2026 року 
м. Київ

cправа № 925/1240/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г., 
за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,
представників учасників справи: 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг 2012" - Савчук Ю.М.,
Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" - Павленко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг 2012"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 (колегія суддів у складі: Остапенко О.М. - головуючий, Сотніков С.В., Отрюх Б.В.)
у справі №925/1240/21
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Патріот-Ч"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро"
про банкрутство, 
ВСТАНОВИВ:
Хід розгляду справи та стислий зміст заяви
1. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 18.11.2021 відкрито провадження у справі №925/1240/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" (далі - ТОВ "Седна-Агро", Боржник), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, процедуру розпорядження майном Боржника та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Левченка Василя Миколайовича.
2. Постановою Господарського суду Черкаської області від 20.05.2022 Боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Левченка В.М. 
3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг 2012" (далі - ТОВ "Агрохолдинг 2012") 22.09.2025 звернулося до Господарського суду Черкаської області із заявою про визнання грошових вимог до Боржника, у якій просило визнати та включити до реєстру вимог кредиторів: 847439,57 грн вимог, не забезпечених заставою, - до четвертої черги; 6056,00 грн судового збору - до першої черги.
4. В обґрунтування заяви ТОВ "Агрохолдинг 2012" послалося на неналежне виконання Боржником договору поставки насіння №029-АХ від 14.02.2019, за яким покупець перерахував 847439,57 грн попередньої оплати, а продавець, за твердженням заявника, товар не поставив і коштів не повернув.
5. Заявник указав, що обов`язок продавця повернути попередню оплату передбачений п. 7.5 договору та ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
6. 16.02.2026 ліквідатор Боржника подав заперечення на заяву з доданими документами, у яких просив відмовити у визнанні грошових вимог ТОВ "Агрохолдинг 2012".
Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
7. 14.02.2019 ТОВ "Седна-Агро" як продавець і ТОВ "Агрохолдинг 2012" як покупець уклали договір поставки насіння №029-АХ (далі - Договір №029-АХ).
8. За п. 1.1-1.3 Договору №029-АХ продавець зобов`язався передати у власність покупця насіння, а покупець - прийняти та оплатити товар; найменування, кількість, ціна, вартість товару, строки оплати та поставки визначаються у специфікаціях, які є невід`ємними частинами договору.
9. Згідно з п. 3.1, 4.1-4.3 Договору №029-АХ ціна товару та його загальна вартість погоджуються сторонами у специфікаціях, умови оплати визначаються у відповідних специфікаціях, а оплата вважається здійсненою після зарахування коштів на рахунок продавця.
10. За п. 10.1 Договору №029-АХ він діє до 31.12.2019, а в частині виконання сторонами зобов`язань - до повного їх виконання.
11. 14.02.2019 сторони підписали Специфікацію №1 до Договору №029-АХ, за якою загальна вартість товару становила 3775188,22 грн, попередня оплата до 14.02.2019 - 755037,64 грн, а решта вартості товару до 15.11.2019 - 3020150,58 грн; строк поставки визначено до 15.03.2019.
12. На підставі виставленого Боржником рахунку №340 від 14.02.2019 ТОВ "Агрохолдинг 2012" платіжною інструкцією №603 від 18.02.2019 перерахувало 755037,64 грн із призначенням платежу: "за насіння соняшнику зг. рах. №340 від 14.02.2019 в т.ч. ПДВ 125839,61 грн".
13. На суму отриманих коштів Боржник склав податкову накладну №183 від 18.02.2019 на загальну суму 755037,64 грн.
14. 14.02.2019 сторони також підписали Специфікацію №2 до Договору №029-АХ, за якою загальна вартість товару становила 462009,65 грн, попередня оплата - 92401,93 грн, а строк поставки визначено до 15.03.2019.
15. На підставі рахунку №347 від 14.02.2019 ТОВ "Агрохолдинг 2012" платіжною інструкцією №604 від 18.02.2019 перерахувало 92401,93 грн із призначенням платежу: "за насіння соняшнику зг. рах. №347 від 14.02.2019 в т.ч. ПДВ 15400,32 грн".
16. Боржник склав податкову накладну №184 від 18.02.2019 на суму 92401,93 грн. Загальний розмір коштів, перерахованих за платіжними інструкціями №603 і №604, становить 847439,57 грн.
17. Господарський суд апеляційної інстанції також установив, що 14.02.2019 сторони підписали Специфікацію №1-1 до Договору №029-АХ, якою погодили вважати недійсною Специфікацію №1.
18. За Специфікацією №1-1 загальна вартість товару становила 107051,02 грн, попередня оплата - 21410,20 грн, а сума наступного платежу - 85640,82 грн.
19. Виконання поставки за Специфікацією №1-1 підтверджено видатковою накладною №2048 від 04.06.2019 на суму 107051,02 грн.
20. Товар за Специфікацією №2 поставлено за видатковими накладними №2050 від 16.05.2019 на суму 180296,45 грн і №2049 від 04.06.2019 на суму 281713,20 грн.
21. Господарський суд апеляційної інстанції встановив, що видаткові накладні підписані сторонами, а від імені покупця - комірником Видиш Лідією Станіславівною, уповноваженою довіреністю №35 від 24.04.2019.
22. Вартість товару, поставленого за Специфікаціями №1-1 і №2, становить 569060,67 грн. Залишок коштів після поставки товару становив 278378,90 грн.
23. Крім того, 04.03.2019 ТОВ "Седна-Агро" і ТОВ "Агрохолдинг 2012" уклали договір поставки засобів захисту рослин №036-АХ (далі - Договір №036-АХ).
24. За Специфікацією №1 до Договору №036-АХ продавець поставив товар на суму 1835940,00 грн, що підтверджено видатковою накладною №485 і товарно-транспортною накладною №д00005243 від 18.03.2019.
25. За Специфікацією №2 до Договору №036-АХ поставлено товар на суму 391998,00 грн за видатковою накладною №484 і товарно-транспортною накладною №д00005238 від 18.03.2019.
26. За Специфікацією №3 до Договору №036-АХ поставлено товар на суму 664908,00 грн за видатковою накладною №486 і товарно-транспортною накладною №д00005244 від 18.03.2019.
27. Апеляційний господарський суд установив, що за домовленістю сторін 28378,90 грн із залишку коштів, сплачених за Договором №029-АХ, спрямовано на погашення заборгованості за Договором №036-АХ, що підтверджено підписаним сторонами актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 до 25.06.2019.
28. Іншу частину залишку в розмірі 250000,00 грн Боржник повернув покупцю за платіжним дорученням №610 від 07.10.2019. До податкової накладної №183 від 18.02.2019 складено розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №20 від 07.10.2019.
Стислий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
29. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 17.02.2026 визнано вимоги ТОВ "Агрохолдинг 2012" до Боржника та включено до реєстру вимог кредиторів 6056,00 грн судового збору до першої черги і 847439,57 грн незабезпечених вимог до четвертої черги.
30. Місцевий господарський суд виходив із того, що ТОВ "Агрохолдинг 2012" перерахувало попередню оплату за Специфікаціями №1 і №2 до Договору №029-АХ, а Боржник не довів виконання обов`язку з поставки відповідного товару.
31. За висновком господарського суду першої інстанції, Договір №029-АХ, Специфікації №1 і №2, платіжні інструкції №603 і №604, податкові накладні №183 і №184 та інші подані заявником документи підтверджують наявність заборгованості.
32. Постановляючи ухвалу, господарський суд послався на ст.ст. 2, 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), ст.ст. 525, 530, 610, 612, ч. 2 ст. 693 ЦК України та п. 7.5 Договору №029-АХ.
33. Заперечення ліквідатора Боржника місцевий господарський суд відхилив, дійшовши висновку про доведеність заявлених вимог. Подання заяви після завершення строку, визначеного ст. 45 КУзПБ, господарський суд розцінив як підставу для визнання кредитора без права вирішального голосу.
34. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 апеляційну скаргу ТОВ "Седна-Агро" задоволено, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.02.2026 скасовано та прийнято нове рішення про відмову ТОВ "Агрохолдинг 2012" у визнанні кредиторських вимог до Боржника. Здійснено розподіл судового збору.
35. Господарський суд апеляційної інстанції виходив із того, що сторони змінили умови поставки шляхом підписання Специфікації №1-1, товар за цією специфікацією та Специфікацією №2 поставлено, 250000,00 грн повернуто покупцю, а 28378,90 грн спрямовано за погодженням сторін на виконання зобов`язань за Договором №036-АХ.
36. Господарський суд апеляційної інстанції послався на ст.ст. 45-47 КУзПБ, ст.ст. 74, 76-79, 86, 254 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), необхідність перевірки обґрунтованості кредиторських вимог і застосування підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство.
37. На обґрунтування обов`язку господарського суду перевірити кредиторські вимоги апеляційний господарський суд навів висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17 і від 15.03.2023 у справі №904/10560/17.
38. Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що місцевий господарський суд неповно дослідив обставини виконання зобов`язань, не надав належної оцінки первинним документам і запереченням ліквідатора, а заявлена до визнання заборгованість відсутня.
Стислий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника 
39. ТОВ "Агрохолдинг 2012" (далі - скаржник) подало касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 та залишити в силі ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.02.2026.
40. Підставою касаційного оскарження скаржник визначив п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, посилаючись на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 02.06.2026 у справі №907/985/23, від 21.08.2025 у справі №920/692/23 і від 09.07.2020 у справі №5015/118/11 щодо застосування ст.ст. 45, 47, ч. 5 ст. 64 КУзПБ.
41. На обґрунтування подібності правовідносин ТОВ "Агрохолдинг 2012" також посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 та постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20, від 06.04.2023 у справі №916/3417/21, від 23.02.2023 у справі №925/632/20, від 08.12.2022 у справі №910/15275/21 і від 10.11.2022 у справі №902/1284/21.
42. Скаржник стверджує, що господарський суд апеляційної інстанції не перевірив виконання Договору №029-АХ і первинні документи, якими обґрунтовано кредиторські вимоги, не застосував ч. 5 ст. 64 КУзПБ та без згоди кредитора фактично схвалив зарахування 28378,90 грн за Договором №036-АХ. У зв`язку із цим у касаційній скарзі наведено доводи про порушення ч. 1 ст. 281, чч. 4, 5 ст. 236, ч. 5 ст. 263 ГПК України та ч. 5, ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
43. Крім того, ТОВ "Агрохолдинг 2012" зазначає, що заперечення ліквідатора від 16.02.2026 та додані до них докази подано після прийняття заяви кредитора до розгляду без клопотання про поновлення або продовження процесуального строку, у зв`язку з чим господарський суд апеляційної інстанції не мав підстав ураховувати їх відповідно до ч. 5 ст. 45 КУзПБ, чч. 4, 8 ст. 80 і ст. 165 ГПК України. На підтвердження цього доводу скаржник посилається на постанови Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №925/125/14, від 21.04.2025 у справі №910/4431/13, від 15.04.2024 у справі №914/665/23 і від 30.06.2020 у справі №904/7826/17.
44. Скаржник вважає суперечливою поведінку ліквідатора, який спочатку заперечував обов`язок розглядати вимоги, заявлені після завершення строку, визначеного ч. 1 ст. 45 КУзПБ, а надалі подав заперечення та апеляційну скаргу. З посиланням на доктрину venire contra factum proprium ТОВ "Агрохолдинг 2012" також указує, що ст. 61 КУзПБ не передбачає окремого повноваження ліквідатора на апеляційне оскарження.
45. ТОВ "Агрохолдинг 2012" заперечує підтвердження виконання Специфікації №1-1 належними первинними документами, посилається на висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 15.12.2015 у справі №21-4266а15 щодо реального здійснення господарської операції, та на п. 3 ч. 3 ст. 310 ГПК України як на підставу для скасування оскаржуваної постанови.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 
46. ТОВ "Седна-Агро" подало відзив, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 - без змін.
47. Боржник зазначає, що висновки Верховного Суду у справах №907/985/23 і №920/692/23 стосуються кредиторських вимог, заявлених у межах строку, визначеного ч. 1 ст. 45 КУзПБ, тоді як ТОВ "Агрохолдинг 2012" подало заяву після завершення цього строку.
48. За твердженням Боржника, ч. 5 ст. 45 КУзПБ не визначає строку для подання ліквідатором заперечень щодо кредиторських вимог, заявлених після проведення попереднього засідання.
49. У відзиві Боржник заперечує здійснення ліквідатором заліку зустрічних однорідних вимог і вказує, що поставка товару, повернення коштів та погоджений сторонами порядок розрахунків відбулися у 2019 році, до відкриття провадження у справі про банкрутство.
50. ТОВ "Седна-Агро" посилається на Специфікацію №1-1, видаткові накладні №2048, №2049 і №2050, платіжне доручення №610 та акт звірки взаємних розрахунків як на документи, які досліджено судом апеляційної інстанції.
51. Боржник зазначає, що місцевий господарський суд прийняв заперечення ліквідатора, виклав їх зміст в ухвалі та відхилив, а доводи касаційної скарги щодо первинних документів спрямовані на переоцінку доказів. 
52. У клопотанні від 06.08.2026 ТОВ "Седна-Агро" просить закрити касаційне провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України, посилаючись на неподібність правовідносин у справі №920/692/23 до правовідносин у справі, що переглядається.
53. 17.08.2026 ТОВ "Агрохолдинг 2012" подало до Верховного Суду відповідь на відзив. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
54. Предметом касаційного перегляду є постанова Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2026, якою скасовано ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.02.2026 та відмовлено ТОВ "Агрохолдинг 2012" у визнанні грошових вимог до Боржника.
55. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
56. Частиною 2 ст. 300 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
57. Пунктом 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України визначено, що якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
58. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 зазначено: "на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно".
59. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України у провадженні у справах про банкрутство здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. 
60. За ст. 1 КУзПБ грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. 
61. Абз. 1 ч. 1 ст. 45 КУзПБ передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
62. Згідно з абз. 1-3 ч. 4 ст. 45 КУзПБ для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.
63. За ч. 5 ст. 45 КУзПБ розпорядник майна не пізніше ніж на 10 день з дня закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення у поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторам. 
64. Згідно з ч. 6 ст. 45 КУзПБ вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. 
65. За ч. 5 ст. 64 КУзПБ погашення вимог кредиторів шляхом заліку зустрічних однорідних вимог проводиться за згодою кредитора (кредиторів), за умови що це не порушує майнові права інших кредиторів. 
66. Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
67. За ч. 1 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. 
68. Згідно з ч. 2 ст. 79 ГПК України питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
69. Відповідно до ч. 3 ст. 86 ГПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
70. За ч. 4 ст. 80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. 
71. Відповідно до ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. 
72. Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. 
73. Відповідно до ч. 2 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали господарського суду першої інстанції окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених ст. 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал господарського суду, які не передбачені ст. 255 цього Кодексу, окремо від рішення господарського суду не допускається. 
74. Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення господарського суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали господарського суду першої інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства. 
75. За ч. 1 ст. 9 КУзПБ ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
76. Верховний Суд неодноразово зазначав, що під час розгляду заявлених до боржника грошових вимог господарський суд перевіряє їх відповідність законодавству, досліджує надані докази та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє вимоги кредитора повністю або частково. Такий підхід викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16.
77. У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17).
78. У постанові Верховного Суду від 02.06.2026 у справі №907/985/23 зазначено, що під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог, суд, в силу наведених вище норм, має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).
79. У цій же постанові Верховний Суд виснував, що для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення.
80. Також у постанові від 02.06.2026 у справі №907/985/23 зазначено, що у разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.
81. У п. 77 постанови Верховного Суду від 21.08.2025 у справі №920/692/23 зазначено, що розглядаючи кредиторські вимоги, суд у силу приписів ст.ст. 45-47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог, з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання.
82. Наведені висновки стосуються обов`язку господарського суду з`ясувати правову природу кредиторських вимог, дослідити подані документи, заперечення Боржника та перевірити дійсність заявленого грошового зобов`язання.
83. Обов`язок перевірити обґрунтованість грошових вимог зберігається і під час розгляду заяв, поданих після завершення строку, визначеного ч. 1 ст. 45 КУзПБ, оскільки за результатами такого розгляду суд вирішує питання про визнання або відхилення вимог кредитора.
84. Верховний Суд погоджується з висновком господарського суду апеляційної інстанції про відсутність у Боржника грошового зобов`язання перед ТОВ "Агрохолдинг 2012" у розмірі 847439,57 грн та не погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про доведеність цих вимог.
85. Господарський суд апеляційної інстанції дослідив Договір №029-АХ, Специфікації №1, №1-1 і №2, платіжні інструкції №603 і №604, видаткові накладні №2048, №2049 і №2050, платіжне доручення №610, акт звірки та документи щодо Договору №036-АХ.
86. За результатами оцінки зазначених доказів установлено поставку товару за Специфікаціями №1-1 і №2 на загальну суму 569060,67 грн, повернення покупцю 250000,00 грн та погоджене сторонами спрямування 28378,90 грн на виконання зобов`язань за Договором №036-АХ. Арифметично сума поставленого товару, повернутих коштів і коштів, спрямованих за Договором №036-АХ, відповідає загальному розміру перерахованої попередньої оплати: 569060,67 грн + 250000,00 грн + 28378,90 грн = 847439,57 грн.
87. Натомість господарський суд першої інстанції не врахував Специфікацію №1-1, видаткові накладні, платіжне доручення №610, акт звірки та документи щодо Договору №036-АХ, унаслідок чого його висновок про наявність заборгованості у розмірі всієї попередньої оплати не відповідає обставинам, установленим господарським судом апеляційної інстанції.
88. Отже, твердження скаржника про неперевірення виконання правочину та первинних документів не підтвердилося. Оскаржувана постанова ґрунтується на оцінці сукупності доказів і заперечень ліквідатора, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у справах №907/985/23 і №920/692/23 щодо порядку перевірки кредиторських вимог.
89. Доводи про незастосування ч. 5 ст. 64 КУзПБ також є необґрунтованими. Висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 21.08.2025 у справі №920/692/23, стосуються заліку зустрічних однорідних вимог банку і боржника у процедурі банкрутства за відсутності згоди кредиторів та за наявності заперечень щодо порушення їхніх майнових прав.
90. У постанові Верховного Суду від 09.07.2020 у справі №5015/118/11 висновки щодо зустрічного зарахування сформульовано стосовно припинення зобов`язання боржника під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів.
91. У справі, що переглядається, господарський суд апеляційної інстанції не встановив проведення ліквідатором заліку після відкриття провадження у справі про банкрутство. Поставку товару, повернення коштів та погоджене сторонами спрямування частини коштів за Договором №036-АХ здійснено у 2019 році, тоді як провадження у справі про банкрутство Боржника відкрито 18.11.2021.
92. Заперечення ліквідатора від 16.02.2026 є процесуальною позицією Боржника щодо обставин виконання договорів, а не волевиявленням про проведення заліку в ліквідаційній процедурі. Тому ч. 5 ст. 64 КУзПБ не регулює встановлений господарським судом апеляційної інстанції порядок розрахунків сторін у 2019 році, а наведені скаржником висновки щодо заліку сформульовано у неподібних за змістом правовідносинах.
93. Стосовно доводів скаржника про те, що ліквідатор несвоєчасно подав заперечення на грошові вимоги ТОВ "Агрохолдинг 2012" Верховний Суд зазначає таке.
94. ТОВ "Агрохолдинг 2012" заявило грошові вимоги 22.09.2025, тобто після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 45 КУзПБ, і після проведення попереднього засідання. Оскільки вимоги заявлено після закінчення зазначеного строку, вони підлягали розгляду в порядку ч. 6 ст. 45 КУзПБ. На час подання заяви Боржник перебував у ліквідаційній процедурі.
95. ТОВ "Агрохолдинг 2012" заявило грошові вимоги 22.09.2025, тобто після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 45 КУзПБ, і після проведення попереднього засідання у справі про банкрутство. На час подання цієї заяви боржник перебував у ліквідаційній процедурі, тому вимоги кредитора підлягали розгляду в порядку ч. 6 ст. 45 КУзПБ. 
96. Передбачений ч. 5 ст. 45 КУзПБ строк стосується розгляду розпорядником майна вимог, поданих у межах установленого ч. 1 цієї статті строку. Початок його перебігу пов`язаний із закінченням загального 30-денного строку для подання конкурсними кредиторами вимог, а не з датою одержання арбітражним керуючим кожної окремої заяви. Натомість ч. 6 ст. 45 КУзПБ, яка регулює розгляд вимог, заявлених після закінчення цього строку, окремого строку для подання ліквідатором заперечень не встановлює. 
97. Поширення ч. 5 ст. 45 КУзПБ за аналогією на вимоги, заявлені після закінчення 30-денного строку, фактично означало б установлення іншого, не передбаченого Кодексом початку перебігу строку - з дня одержання ліквідатором відповідної заяви. За відсутності встановленого законом або господарським судом строку для подання заперечень на заяву від 22.09.2025 немає підстав вважати, що такий строк сплив до 16.02.2026. 
98. В свою чергу ст. 165 ГПК України регулює подання відповідачем відзиву на позовну заяву і не визначає порядку подання заперечень під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами у справі про банкрутство, поданих із закінченням загального 30-денного строку для подання конкурсними кредиторами вимог. 
99. Подання заперечень є реалізацією передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України права учасника справи наводити свої доводи, міркування та заперечення щодо заяв інших учасників. Самі заперечення є процесуальною формою викладення позиції учасника справи, а не доказом у розумінні ст. 73 ГПК України. Тому передбачені чч. 4, 8 ст. 80 ГПК України наслідки неподання доказів у встановлений строк не можуть застосовуватися до заперечень як таких. Водночас документи, додані до заперечень, є доказами, а дотримання порядку їх подання підлягає окремій перевірці. 
100. Водночас скаржник не зазначив, який саме доказ ліквідатор подав після закінчення конкретного строку, встановленого законом або господарським судом, та не вказав доказу, який був уперше поданий до господарського суду апеляційної інстанції і безпідставно прийнятий цим судом. Саме по собі подання ліквідатором заперечень 16.02.2026 не є підставою для неврахування викладених у них аргументів щодо обґрунтованості заявлених грошових вимог. 
101. Незалежно від наявності, змісту та часу подання заперечень ліквідатора господарський суд зобов`язаний самостійно перевірити підстави виникнення, характер, розмір і момент виникнення кожної заявленої грошової вимоги. Підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство передбачає здійснення такої перевірки незалежно від визнання чи заперечення вимог боржником або арбітражним керуючим. 
102. Відповідно до ст. 79 ГПК України господарський суд має зіставити докази, подані на підтвердження вимог, із доказами, наданими на їх спростування, та встановити, які з них є більш вірогідними. Господарський суд першої інстанції прийняв заперечення ліквідатора, виклав їх зміст в ухвалі та відхилив, тоді як господарський суд апеляційної інстанції перевірив докази у їх сукупності й дійшов висновку, що надані кредитором докази є менш вірогідними, ніж докази, які спростовують наявність заявленої заборгованості.
103. Висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 25.05.2018 у справі №925/125/14, від 21.04.2025 у справі №910/4431/13, від 15.04.2024 у справі №914/665/23 та від 30.06.2020 у справі №904/7826/17, на які посилається скаржник, стосуються обов`язку учасника справи добросовісно користуватися процесуальними правами, виявляти належну процесуальну старанність і стежити за перебігом відомого йому судового провадження. Ці висновки сформульовані у зв`язку з оцінкою доводів про неналежне повідомлення учасників справи або неотримання ними процесуальних документів.
104. Водночас зазначені постанови не містять висновку про поширення передбаченого ч. 5 ст. 45 КУзПБ десятиденного строку на розгляд вимог, заявлених після закінчення строку, встановленого ч. 1 цієї статті, та не визначають окремого строку для подання ліквідатором заперечень на такі вимоги. Загальний обов`язок процесуальної добросовісності не встановлює процесуального строку, не передбаченого законом або господарським судом, і сам собою не зумовлює неприйняття поданих заперечень.
105. Скаржник помилково ототожнює відсутність у ст. 61 КУзПБ прямої вказівки на право ліквідатора подавати апеляційну скаргу з відсутністю такого процесуального права. Апеляційну скаргу у цій справі подало ТОВ "Седна-Агро", від імені якого у ліквідаційній процедурі діє ліквідатор. 
106. Ліквідатор є учасником справи про банкрутство і діє від імені Боржника, тому відповідно до ст. 254 ГПК України має право на апеляційне оскарження ухвали щодо визнання грошових вимог до Боржника. 
107. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 9 КУзПБ ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду заяв, можуть бути оскаржені в порядку, встановленому ГПК України, а в апеляційному порядку можуть бути оскаржені всі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство, крім установлених законом винятків.
108. Ухвалу від 17.02.2026 постановлено за результатами розгляду грошових вимог, заявлених після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 45 КУзПБ, та після проведення попереднього засідання. Тому передбачене абз. 2 ч. 2 ст. 47 КУзПБ обмеження щодо окремого оскарження цієї ухвали, постановленої за результатами попереднього засідання, не застосовується. Такий висновок відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 30.04.2026 у справі №921/522/25. Отже, ТОВ "Седна-Агро" мало право на апеляційне оскарження ухвали від 17.02.2026, а відсутність у ст. 61 КУзПБ окремого зазначення такого повноваження ліквідатора цього права не обмежує.
109. При цьому посилання скаржника на суперечливість поведінки ліквідатора не звільняє господарський суд від обов`язку перевірити наявність грошового зобов`язання Боржника.
110. Господарський суд апеляційної інстанції, дослідивши видаткову накладну №2048 від 04.06.2019, установив поставку товару за Специфікацією №1-1, а на підставі видаткових накладних №2050 від 16.05.2019 та №2049 від 04.06.2019 - поставку товару за Специфікацією №2. За встановленими цим судом обставинами зазначені накладні підписані сторонами, зокрема представником Покупця, уповноваженим відповідно до довіреності №35 від 24.04.2019.
111. Оскільки господарський суд апеляційної інстанції дослідив зазначені докази та надав їм оцінку в сукупності з іншими матеріалами справи, доводи скаржника про непідтвердження поставки фактично спрямовані на іншу оцінку цих доказів та встановлення інших обставин. 
112. Крім того, твердження скаржника про відсутність доказів повернення 250000,00 грн саме за Договором №029-АХ та реєстрації розрахунку коригування №20 стосуються оцінки платіжного доручення, податкових і первинних документів. Такі дії виходять за межі повноважень Верховного Суду, визначених ч. 2 ст. 300 ГПК України.
113. Висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 15.12.2015 у справі №21-4266а15, про пов`язаність господарської операції з реальним рухом активів, а не лише з фактом підписання договору, не суперечить оскаржуваній постанові. Господарський суд апеляційної інстанції врахував не тільки договір і специфікації, а й видаткові накладні, платіжні документи та акт звірки.
114. Посилання на п. 3 ч. 3 ст. 310 ГПК України є декларативним, оскільки скаржник не зазначив клопотання про витребування, дослідження чи огляд доказів або іншого клопотання, яке господарський суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив.
115. Доводи касаційної скарги щодо неврахування висновків Верховного Суду про перевірку кредиторських вимог, застосування ч. 5 ст. 64 КУзПБ, строку подання заперечень ліквідатора, повноважень ліквідатора на апеляційне оскарження, оцінки первинних документів та необґрунтованого відхилення клопотання не підтвердили порушень, які є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
116. Постанови Верховного Суду у справах №912/3323/20, №916/3417/21, №925/632/20, №910/15275/21 і №902/1284/21 наведено скаржником на підтвердження загальних критеріїв подібності правовідносин. Застосування цих критеріїв не усуває відмінності між заліком у справах №920/692/23, №5015/118/11 і встановленими у справі №925/1240/21 обставинами виконання сторонами зобов`язань у 2019 році.
Щодо клопотання про закриття касаційного провадження
117. П. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України передбачає закриття касаційного провадження, якщо після його відкриття на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу встановлено, що висновок Верховного Суду, на який посилався скаржник, стосується правовідносин, які не є подібними.
118. ТОВ "Седна-Агро" обґрунтовує клопотання неподібністю правовідносин щодо заліку зустрічних однорідних вимог у справі №920/692/23. Цей аргумент є правильним лише стосовно висновків, викладених у пунктах 87, 90, 91 зазначеної постанови, а також висновків у справі №5015/118/11 щодо зарахування під час процедури банкрутства або дії мораторію.
119. Водночас висновки Верховного Суду, викладені у пунктах 36, 41, 42 постанови від 02.06.2026 у справі №907/985/23 та у п. 77 постанови від 21.08.2025 у справі №920/692/23, стосуються порядку перевірки кредиторських вимог відповідно до ст.ст. 45-47 КУзПБ і сформовані у подібних за змістом правовідносинах.
120. Зазначені висновки господарський суд апеляційної інстанції врахував, дослідивши первинні документи щодо поставки товару, повернення коштів і погодженого сторонами порядку розрахунків. Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження у цій частині не підтвердилася під час перегляду справи по суті.
121. Оскільки заявлена скаржником підстава, передбачена п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, обґрунтована також посиланням на висновки Верховного Суду, сформульовані у подібних правовідносинах, підстави для закриття касаційного провадження за п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України відсутні. Тому клопотання ТОВ "Седна-Агро" задоволенню не підлягає.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
122. Відповідно до ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
123. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову господарського суду апеляційної інстанції - без змін.
Судові витрати
124. Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг 2012" залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 у справі №925/1240/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Картере

Судді С. Жуков

В. Пєсков