Справа № 173/577/26
Номер провадження1-кп/173/107/2026 

В И Р О К 
іменем України

16 липня 2026 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі 
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , 
потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025041430000722 від 31 грудня 2025 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працював на посаді ізолювальника у структурному підрозділі Верхівцевський рейкозварювальний поїзд філії «Центр з будівництва та ремонту колії» АТ «Укрзалізниця», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 31 грудня 2025 року близько 16 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїми батьками: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також зі своїми знайомими: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у кухонній кімнаті. Після чого, у вказаний час та місці між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 на ґрунті особистих непорозумінь та сумісного вживання алкогольних напоїв відбувся словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_12 почав виражатися в бік ОСОБА_7 нецензурною лайкою. Дані дії були помічені ОСОБА_9 , яка висказала зауваження ОСОБА_12 та попросила його покинути її помешкання. При цьому свої дії вона висказала рішучо, та своїми руками торкалась ОСОБА_12 , змушуючи його покинути її помешкання. При цьому ОСОБА_12 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не бажаючи припиняти конфлікт з ОСОБА_7 , скинув руку ОСОБА_9 зі свого плеча та відійшов від неї з кухні у приміщення прихожої будинку. При цьому, ОСОБА_12 , запропонував йому вийти до іншої кімнати та поговорити між собою наодинці. У свою чергу ОСОБА_7 , розцінюючи дії ОСОБА_12 як неповага до його матері, відчуваючи глибоку образу, керуючись раптово-виниклим умислом, спрямованим на умисне вбивство ОСОБА_12 , та бажаючи покарати ОСОБА_13 за його зухвалість, провів останнього до своєї спальні у будинку. Перебуваючи у спальні, ОСОБА_12 продовжив словесний конфлікт із ОСОБА_7 , при цьому вказані особи гучно ображали один одного грубою нецензурною лайкою. Далі ОСОБА_7 , переслідуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_12 , скориставшись відсутністю світла у кімнаті, взяв у руку свій саморобний ніж господарсько-побутового призначення, та перебуваючи у безпосередній близькості перед ОСОБА_12 , утримуючи ніж у правій руці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і бажаючи подальшого настання суспільно-небезпечних наслідків, цілеспрямовано, наніс один удар згори до низу в область лівої половини обличчя ОСОБА_12 . Після чого ОСОБА_12 відразу упав на підлогу та через короткий проміжок часу (практично миттєво) помер на місці.
У результаті умисних насильницьких дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_12 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2026104040000008 від 13.01.2026 року заподіяні тілесні ушкодження у
вигляді: проникаючого сліпого колото-різаного поранення лівої щоки та лівої бічної поверхні шиї з раною на шкірі лівої щоки з переходом на шкіру лівої бічної поверхні шиї, яка проникає вглиб м`яких тканин лівої щоки та лівої бічної поверхні шиї з утворенням раневого каналу, який має напрямок ззовні всередину та дещо зліва направо, сліпо закінчується в м`яких тканинах лівої бічної поверхні шиї, в глибині рани візуалізується пересічена зовнішня сонна артерія. Стінки раневого каналу гладкі з крововиливами темно-червоного кольору в навколишні м`які тканини лівої щоки та лівої бічної поверхні шиї. Довжина рани по зонду 7,5 см.
Смерть його настала від проникаючого колото-різаного поранення лівої щоки та лівої бічної поверхні шиї з ушкодженням зовнішньої сонної артерії, яке ускладнилось явищами гострої крововтрати, що підтверджується відповідними даними, отриманими під час проведення судово-медичної експертизи трупа.
Виявлене при судово-медичній експертизі трупа ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої щоки та лівої бічної поверхні шиї з ушкодженням зовнішньої сонної артерії є прижиттєвим, утворилося незадовго до смерті від не менш ніж однократної дії плоского колючо-ріжучого предмету, що міг мати гостре лезо та протилежний незаточений край, знаходиться в прямому причинному зв`язку з причиною смерті та згідно з п.п. 2.1.3. літера «п» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя стосовно до живих осіб.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 31.12.2025 після робочої зміни з товаришами посиділи кілька годин в кафе. Потім він зателефонував матері та попросив її накрити на стіл, попередив, що прийде не сам. Запропонував товаришам піти до нього, нікого не вмовляв, погодились три чоловіка: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Палагуту він особисто не запрошував, той просто поїхав з ними. Приїхали до нього додому, сіли за стіл та продовжили розпивати спиртні напої та розмовляти на різні теми. Випивали горілку. Через відключення електроенергії, світла в будинку не було. На кухні горів ліхтарик. Мати наготовила на стіл і пішла до себе в кімнату. На столі все було готово, ножа на столі не було і потреби ним користуватись теж. Особисто він випив не менше 200 грам. Палагута був вже добряче випившим. Не знає, що обурило ОСОБА_16 , перед цим він сказав, що у нього покінчив життя самогубством брат, можливо через це він поводився збуджено, дуже матюкався нецензурною лайкою, на що він йому сказав, щоб він збирав свої речі та залишив його батьківський дім. Однак ОСОБА_16 не погодився. Він запитував у Палагути чому він так категорично налаштований проти нього. Взагалі, розмова була про роботу, він не розумів, що ОСОБА_16 від нього хоче. Товариші на словах теж просили Палагуту заспокоїтись. Мати на гучні розмови вийшла з кімнати і сказала, що якщо не припиниться сварка, вона викличе поліцію. Він і ОСОБА_16 вийшли в коридор, ОСОБА_16 продовжував скандалить та висловлюватись нецензурною лайкою. Щоб батьки не слухали його лайку він запропонував ОСОБА_16 піти до його кімнати. В кімнаті двері були, але не зачинені. В спальні був ліхтарик, він його увімкну як тільки зайшли. Пішли саме в спальню, оскільки він хотів його заспокоїть. На двір ОСОБА_16 йти не хотів, взагалі відмовлявся покидати будинок. Палагута ображав його і не хотів залишати його дім. Перед тим, як піти до спальної кімнати, ОСОБА_16 будь-яких погроз в його бік не висловлював. Щоб його заспокоїти він йому повідомив, що для нього викличуть таксі, щоб він не йшов додому пішки. Додав, в кімнаті через роботу ліхтарика було видно, він орієнтувався в просторі та бачив, де знаходиться Палагута. Палагута сказав, що йому все одно і він його вб`є та штовхнув його. Свою погрозу він висловив в голос, не пошепки. Перед тим, як вони йшли до нього в кімнату, мати сказала, щоб він був обережний, оскільки у ОСОБА_16 наче при собі ніж. Палагута штовхнув його лівою рукою в верхню частину грудної клітини, від поштовху він відлетів назад і вдарився головою об відкриті двері шафи. Сильно злякався, відчув сильний біль в області ключиці, оскільки раніше мав травму і в нього встановлено спиці в цій ділянці плеча. Про те, що між ним та ОСОБА_16 могла бути бійка не думав, але ОСОБА_16 перебував в такому стані, начеб то був готовий на все. Палагута був більший і вищий за нього. Він рукою потягнувся за чимось, схопив те, що перше трапилось під руку і махнув в сторону Плагути, який в цей час кинувся на нього та перебував дуже близько від нього. Палагута впав, він побачив кров та сів на коліна біля нього та руками намагався зупинити кров, однак струмінь крові був сильний і ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Все відбувалось дуже швидко, про щось думати і обирати спосіб захисту у нього не було часу. Не розумів, що за предмет опинився у нього в руці, одразу махнув. Чому замахнувся в область голови пояснити не зміг. Просто хотів захиститись. Після цього він вийшов з кімнати і сказав, що вбив ОСОБА_16 і треба викликати швидку та поліцію. Додав, що умислу на вбивство не мав, підстав позбавляти життя Палагуту у нього не було, оскільки вони були ледь знайомі і то тільки по роботі. Коли махнув в бік Палагути, не думав, що він знаходиться так близько до нього, просто хотів, щоб він не підходив до нього. Під час конфлікту в спальній кімнаті на допомогу не звав, вийти з кімнати можливості не мав, міг відштовхнути Палагуту, але цього не зробив, оскільки злякався. Ножа в руках у ОСОБА_16 він не бачив на той момент. Під час ознайомлення з матеріалами справи дізнався про наявність другого ножа. Той ніж не їх. На запитання головуючого уточнив, що розумів, що в руці тримає ножа, але шукати щось інше не було часу. 
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що обвинуваченого не знала взагалі. Вперше побачила в приміщенні суду. Як її чоловік потрапив в ту компанію і як все відбувалось їй не відомо. 31.12.2025 близько 19 год. її зятю зателефонували з поліції та повідомили, що її чоловіка немає в живих. Потім в поліції більш детальніше розповіли, що трапилось. Компанія, в якій опинився її чоловік, то були колеги по роботі, на якій він працював не довго, не товаришував з ними. Додала, що її чоловік був компанійським, мав багато друзів, агресивним не був. Прожила з ним 23 роки в шлюбі, від спільного проживання мають трьох доньок, дві з яких неповнолітні. Чоловік випивав як всі на свята, але не зловживав алкоголем. Ножа зазвичай з собою не носив. В їжі, яку вона в той день йому клала з собою на роботу ножа не було, там все було порізано. Ввечері того дня чоловік її не попереджав, що затримається з роботи з колегами. Вони проживають далеко від того місця, де сталася подія. Раніше такого не було, щоб чоловіка виганяли з гостей, тому не знає як він міг на це відреагувати. Зазначила, що у разі визнання провини ОСОБА_7 хоче щоб йому було призначено суворе покарання. Оскільки без чоловіка її життя суттєво змінилось і гірший напрямок. 
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, його вина знайшла своє повне підтвердження зібраними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 їхали в автобусі з роботи. Вийшли, вирішили випити, провести старий новий рік, сиділи випивали в кафе «Теремок» біля вокзалу, спілкувались по роботі. Пили горілку. Було ще світло. Між ОСОБА_17 та ОСОБА_18 почалась перепалка по роботі через молодого хлопця. ОСОБА_17 казав, що навчить його, ОСОБА_18 казав, що з того нічого не вийде. Він запропонував ОСОБА_17 вийти покурити щоб розрядити обстановку. Повернулись, обстановка була спокійна. Взяли ще пляшку, а може дві. Потім з кафе пішли ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Вони залишились вчотирьох. Вирішили збиратись. Оскільки вони з ОСОБА_17 та ОСОБА_19 разом зростали, ОСОБА_17 запропонував поїхати до нього і ще посидіти. ОСОБА_17 зателефонував матері і вони поїхали до нього. Було вже темно. ОСОБА_18 просто пішов з ними. Оскільки спілкувались по роботі, не могли не взяти його з собою. Приїхали до ОСОБА_17 додому, його мати накрила для них стіл на кухні. Ножа на столі не було. Їжа була така, що брали руками. У ОСОБА_16 він ножа не бачив. Вони сіли і продовжили випивати горілку. Випили пляшку, другу не допили. Вважає, що кожен з присутніх в цілому випив по пляшці горілки. ОСОБА_22 звуків на кухні не було, тільки звуки спілкування між ними. Потім між ОСОБА_17 та ОСОБА_18 знову спалахнула перепалка за роботу та за того хлопця. Під час перепалки ніхто не бився, фізичного конфлікту не було, один одному не погрожували, спілкувались на підвищених тонах. Оскільки ОСОБА_18 був малознайомим для матері ОСОБА_17 , вона вирішила, що йому треба йти додому. Крім матері ОСОБА_18 ніхто не казав, що йому пора додому. ОСОБА_23 не виштовхував. Поряд з ним сидів ОСОБА_17 батько і він з ним спілкувався, він завжди розпитував про його батька. З батьком ОСОБА_17 спілкуватись важко, оскільки він дуже погано чує. Батько та мати ОСОБА_17 з ними не випивали. ОСОБА_19 вже майже спав. ОСОБА_17 приносив йому показував курточку. То ОСОБА_17 , то ОСОБА_18 переміщались по кухні. В хаті було темно, один ліхтар висів на холодильнику. Він був добре п`яним і пам`ятає все уривками. Як ОСОБА_18 з ОСОБА_17 пішли вдвох він не пам`ятає. Просто встали і пішли, для нього це виглядало нормально. За столом всі на одну тему не спілкувались, він спілкувався з батьком ОСОБА_17 , приходилось йому голосно відповідати. Мати ОСОБА_17 періодично з`являлась на кухні коли ОСОБА_18 з ОСОБА_17 кричали один на одного. Під час перепалки між ними він словами заспокоював ОСОБА_17 , оскільки з ОСОБА_16 був малознайомим. ОСОБА_24 інколи прокидався і вставляв свої репліки. Подальшого розгортання конфлікту він не бачив і не чув. Коли ОСОБА_17 з ОСОБА_18 пішли, мати ОСОБА_17 до нього не зверталась з проханням щоб він пішов за ними та подивився щоб вони не побились. Потім, приблизно через 10 хвилин зайшов ОСОБА_17 і спокійно сказав, що вбив його. Крові він не бачив. Звідки взялась поліція і хто її викликав він не знає. Він продовжував сидіти на кухні, ОСОБА_17 сидів в прихожій. На місце події він не ходив. ОСОБА_25 подробиць вбивства не повідомляв, сидів і бормотав собі під ніс, що якби не він його вбив, то ОСОБА_18 вбив би його. Активних дій для порятунку ОСОБА_26 не здійснював, просто сидів і чекав. Додав, що можливо раніше слідчому говорив, що ОСОБА_17 запропонував ОСОБА_18 піти до його кімнати щоб щось йому показати, але наразі цього не пам`ятає. Тоді, під час первинного допиту пам`ятав події краще. Фразу матері, про те, що у ОСОБА_18 є ніж він не чув. Раніше в гостях у ОСОБА_17 він був, знає де кімната ОСОБА_17 , обстановку в хаті знає. Також не чув, щоб ОСОБА_18 казав, що навчить ОСОБА_17 як треба жити. Кімната ОСОБА_17 далеко від кухні, через зал. Як би там впала чашка, можна було б і не почути. Якби кричали, крики б почули, але криків він не чув. Звуків штовханини з кімнати ОСОБА_17 він також не чув. Чи були у ОСОБА_16 з собою речі не пам`ятає, але припускає, що були, оскільки в кафе діставали закуску, що залишилась з обіду на роботі. Ножа у нього він не бачив. 
Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що був новий рік, 31.12.2025 р. Приблизно о 15 год. вони почали випивати в кафе «Теремок». Він, ОСОБА_16 та ОСОБА_15 поїхали до ОСОБА_17 додому. Ідея продовжити випивати належала ОСОБА_17 . Він сказав, що його мати зробить закуску. На дворі вже було темно. Сиділи на кухні, пили горілку. Кожен випив по 300-400 грам. ОСОБА_27 накрила на стіл. ОСОБА_28 горіло лише на кухні. Решта частина будинку була темна. Батько ОСОБА_17 сидів з ними по ліву руку від нього, мати інколи приходила. ОСОБА_17 та ОСОБА_18 сиділи один напроти одного. Батько погано чув і з ним голосно розмовляли. Пили горілку. ОСОБА_17 та ОСОБА_18 намагались один одному щось довести. Він це конфліктом не вважає. Фізичного конфлікту між ними не відбувалось. Випивали десь пів години. Через деякий час з кухні в іншу кімнату пішли ОСОБА_16 і ОСОБА_25 . Куди саме вони пішли він не знає. Звуків бійки чи падіння він не чув. Через деякий час, хвилин через 20 на кухню зайшов ОСОБА_25 , руки у нього були в крові і сказав, що він його вбив та попросив викликати поліцію. Активних дій для порятунку ОСОБА_26 не вчиняв. Вони всі як сиділи, так і залишились сидіти. Як це сталося ОСОБА_17 не розпитували. Палагута був вищим від ОСОБА_25 . Ножа ні у ОСОБА_16 ні у ОСОБА_25 не було. Приїхала поліція, швидка. Слідчий почав розпитувати що до чого. Раніше в будинку ОСОБА_25 він був років п`ять назад. В якій саме кімнаті відбулось вбивство він не знає. На місце події не ходив. Раніше з ОСОБА_16 вони випивали, сказати, що він конфліктний, він не може. З собою речі у них були. Мати ОСОБА_17 казала ОСОБА_15 , щоб він дав ОСОБА_16 речі і той йшов додому. Щоб він спав за столом такого не пам`ятає. В кафе між ОСОБА_25 та ОСОБА_16 відбувся конфлікт, але коли поїхали додому до ОСОБА_17 , конфлікту вже не було. Про те, що мати ОСОБА_17 говорила, що у ОСОБА_16 ніж він не чув. 
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю обвинуваченого. Від надання показів в судовому засіданні не відмовляється. По суті кримінального правопорушення пояснила, що 31.12.2025 з ранку ОСОБА_17 як зазвичай поїхав на роботу, його забрав автобус. О 16 год. він зателефонував і попросив приготувати щось поїсти, він додому прийде з хлопцями. До цього дня він рік і три місяці не вживав взагалі спиртних напоїв. Що в цей раз його змусило, їй не відомо. На кухні у них стоїть великий стіл, вона приготувала нарізку, олів`є. Хлопці прийшли вчотирьох, зайшли в хату ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 і четвертий, раніше вона його не знала. Чому він потрапив до них у компанію їй не відомо. Коли хлопці прийшли, світла вдома не було. ОСОБА_29 висіла на холодильнику і її світло діставало до прихожої. Хлопці сіли за стіл, поставили пляшку горілки, налили по маленькій чарочці. Дід сів поряд з хлопцями за стіл, але він не випивав, у нього було вже три інсульти. ОСОБА_18 з ОСОБА_17 почали спілкуватись на підвищених тонах. Вона вийшла з кухні і пішла до себе в кімнату, почула, що в кухні відбувається спілкування на підвищених тонах, повернулась на кухню, підійшла до ОСОБА_30 , поклала йому руку на плече і попросила щоб він поводився добре, оскільки прийшов до них в будинок, а якщо ні, то хай збирає речі та йде додому. ОСОБА_18 злісно прибрав її руку з плеча і знову вони почали між собою сперечатись. Вона пішла, потім повернулась, взяла ОСОБА_18 за руку та витягла його в прихожу. Попросила ОСОБА_31 знайти його одежу. Сказала ОСОБА_18 щоб він одягався та йшов, чого він до них взагалі прийшов. В прихожій стояла сумка. Хлопці були випивши, ніхто його одежу не шукав. Вона сказала ОСОБА_18 , щоб він одягався та їхав додому, він її в прихожій відштовхнув і сказав, що йому треба з ним поговорити, навчити його як треба жити. В прихожій на полу стояв пакет, в ньому було видно двох літрову пляшку з лимонадом. Вона хотіла зайти на кухню, а тут ОСОБА_17 вийшов з кухні в прихожу і тут вона помітила, що у ОСОБА_18 в руці начеб то блиснуло лезо ножа. Вона попередила ОСОБА_17 про те, що ОСОБА_18 начеб то має при собі ножа, на що син їй відповів, що все буде нормально. Відкрито ножа ОСОБА_18 не демонстрував. Вона не бачила щоб ОСОБА_18 підходив до своїх речей. Ніж він тримав в правій руці, а лівою взяв ОСОБА_17 за руку і запропонував піти побалакати. ОСОБА_17 відповів згодою і запропонував піти до нього в кімнату. І вони вдвох пішли в спальню. Погроз один одному вони не висловлювали. Вона пішла до себе в спальню. В спальні у ОСОБА_17 була така ж лампочка як і на кухні, він ложив її на полку або на ліжко. Потім вона почула, що в кімнаті ОСОБА_17 начеб то як сперечаються. Вона пішла на кухню до ОСОБА_31 і попросила його сходити до ОСОБА_17 в кімнату подивитись, що вони там роблять та прослідкувати, щоб вони не побились. ОСОБА_32 відповів, що вони розберуться самі. Вона знову повернулась до себе в кімнату. Потім вона почула глухий удар, ніби то щось впало. Вона вибігла на кухню, сказала ОСОБА_33 про те, що мабуть ОСОБА_17 з ОСОБА_18 б`ються. ОСОБА_32 махнув рукою. Вона спитала у ОСОБА_31 , хто взагалі такий цей ОСОБА_18 і чому він прийшов до них додому. ОСОБА_32 сказав, що ОСОБА_18 ще в кафе чіплявся до ОСОБА_17 та коли вони зібрались їхати до ОСОБА_17 додому він сказав, що піде з ними. В цей час зі спальні повернувся ОСОБА_17 , руки у нього були в крові, в руці маленький ножик. ОСОБА_17 сказав, щоб вона викликала поліцію та швидку, що він його зарізав. У неї був шок, вона побігла в спальню до телефону, розгубилась і не знала як викликати швидку. В поліцію вона не телефонувала, оператор швидкої сказав, що вони самі викличуть. ОСОБА_17 пішов в кухню, помив руки та сів в прихожій на пуфику і сидів там доки його не забрали. Ножик, з яким ОСОБА_17 повернувся зі спальні, він поклав в кухні на край стола. Вона завернула його в марлю та прибрала, потім віддала жінці поліцейській і вона поклала його в прихожій на підлогу під стіною. Потім, коли всі роз`їхались залишався поліцейський, який писав пояснення. Криміналіст щось робив в спальні біля тіла ОСОБА_18 , а потім вийшов і виніс ніж з чорною колодкою. Вона запитала, що все ж таки у ОСОБА_18 з собою був ніж, на що він сказав що був, і що він міг зарізати ОСОБА_17 . Ніж був з чорною колодкою, такого у них вдома не було. Криміналіст взяв пакет щоб покласти ножа, але вимазав його в кров. Попросив той пакет спалити в пічці та взяв новий і запакував в нього ніж. Вранці, коли всі роз`їхались, вона в прихожій біля дверей знайшла пакет. В ньому був хліб, судки з під їжі. Речі ОСОБА_18 знайшла на веранді, там у них був вішак. Там була його куртка з телефоном, та чоботи. Вона склала його речі в мішок та просила працівників поліції забрати їх, але вони поїхали і не забрали і їй довелось самій везти їх в поліцію. Додала, що ножик у ОСОБА_17 в кімнаті знаходився тому, що він з його допомогою робив вироби з дерева, різні полички та подєлки. 
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що 31.12.2025 близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_7 , 1984 р.н., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, на підґрунті сварки, умисно, за допомогою ножа, наніс один удар лезом ножа в ліву половину обличчя ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тим самим заподіяв йому поранення життєвоважливих кровоносних судин, від чого, практично миттєво настала смерть ОСОБА_12 . Повідомлення зареєстроване в журналі ЄО за № 14330. Відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 31.12.2025 за № 12025041430000722.
Відповідно до протоколу огляду від 31.12.2025 у період часу з 17 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. в присутності понятих проведено огляд місця події, а саме житлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 під час якого зафіксовано загальну обстановку на місці скоєння кримінального правопорушення, в тому числі місце розташування трупа ОСОБА_12 . Під час проведення огляду місця події виявлено та вилучено два ножа, марлевий тампон зі слідами РБК.
Під час дослідження протоколу огляду трупа від 31.12.2025 року встановлено, що труп ОСОБА_12 знаходиться в кімнаті будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 лежачі на спині. Під час огляду трупу на лівій половині шиї по передній межі лівої вушної раковини від рівня її середньої частини виявлено поріз дугоподібної форми з гострими кінцями, рівними краями з довжиною лоскуту 5 см. 
Згідно з протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину 31.12.2025 о 19 год. 00 хв. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України затримано ОСОБА_7 . 
Протоколом огляду місця події від 31.12.2025 зафіксовано огляд речей наданих ОСОБА_7 , а саме кофти темного кольору, кофти-водолазки, штанів та шкарпеток. Під час проведення огляду на плечі кофти-водолазки виявлено плями бурого кольору.
Згідно з висновком № 1/1 КНП КМР «МЛ № 9» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.01.2026 ОСОБА_7 01.01.2026 о 02 год. 25 хв. перебував в стані алкогольного сп`яніння. 
Протоколом проведення слідчого експерименту від 01.01.2026 зафіксовано як ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_6 , понятих на місці вчинення кримінального правопорушення за допомогою статиста показав, як ввечері 31.12.2025 під час конфлікту між ним та ОСОБА_12 наніс останньому один удар ножем, згори донизу в область лівої половини обличчя ОСОБА_12 . Після вказаного удару останній впав на підлогу. ОСОБА_7 вийшов з кімнати, залишив ніж в коридорі будинку та попросив знайомих викликати швидку медичну допомогу та поліцію.
Згідно з висновком експерта № 20260104040000008 встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи виявлено: проникаюче сліпе колото-різане поранення лівої щоки та лівої бічної поверхні шиї з раною на шкірі лівої щоки з переходом на шкіру лівої бічної поверхні шиї, яка проникає вглиб м`яких тканин лівої щоки та лівої бічної поверхні шиї з утворенням раневого каналу, який має напрямок ззовні всередину та дещо зліва направо, сліпо закінчується в м`яких тканинах лівої бічної поверхні шиї, в глибині рани візуалізується пересічена зовнішня сонна артерія. Стінки раневого каналу гладкі, з крововиливами темно-червоного кольору в навколишні м`які тканини лівої щоки та лівої бічної поверхні шиї. Довжина рани по зонду 7,5 см. 1) смерть його могла настати за, приблизно, не менш ніж 2,5 – 3 години від моменту огляду трупа на місці його знайдення, що підтверджується відповідними даними протоколу огляду трупа (трупні плями синюшні, помірно виражені, при трьохкратному натисканні на них динамометром з силою 2 кг/кв см. трупні плями зникають та відновлюються через 15-17 с., трупне заклякання слабо виражене в усіх групах м`язів, руйнується з певним зусиллям…. Температурі тіла при замірі в прямій кишці 34,5 С о 19 год. 51 хв. 31.12.2025 р.), а також відповідними даними, отриманими під час проведення судово-медичної експертизи трупа (трупні плями блідо-багряні, острівчаті, розташовані по задньо-бічним поверхням тулубу та кінцівок, при трикратному трьох секундному натисканні на них динамометром з силою 2 кг. на 1 кв. см. трупні плями бліднуть та відновлюють своє забарвлення через 8,5 хв. (01.01.2026 о 09 год. 20 хв.)). 2). Смерть його настала від проникаючого колото-різаного поранення лівої щоки та лівої бічної поверхні шиї з ушкодженням зовнішньої сонної артерії, яке ускладнилось явищами гострої крововтрати, що підтверджується відповідними даними, отриманими під час проведення судово-медичної експертизи трупа. 3). Виявлене при судово-медичній експертизі трупа ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої щоки та лівої бічної поверхні шиї з ушкодженням зовнішньої сонної артерії є прижеттєвим, утворилося незадовго до смерті від не менш ніж однократної дії плоского колючо-ріжучого предмету, що міг мати госте лезо та протилежний не заточений край, знаходиться в прямому причинному зв`язку з причиною смерті та згідно з п. 2.1.3 літера «п» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя стосовно живих осіб. При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа етиловий алкоголь виявлений у кіот кості 2,65 %, що може відповідати стану сильного алкогольного сп`яніння стосовно до живих осіб. 
Відповідно до висновку експерта № 20260104040000008-Е-Д від 26.01.2026 р. 1) Враховуючи характер виявлених при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, його причину смерті можна вважати, що після отримання вичавлених при проведенні судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень, останній не міг здійснювати активні дії, в тому числі, перераховані у питанні слідчого. 2). Враховуючи характер та локалізацію виявлених при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 тілесних ушкоджень, можна вважати, що за вказаним в даному протоколі слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 механізмом, можливість утворення виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень не виключається. 
Висновком експерта № 116/127-БД за результатом проведення судово-медичної експертизи встановлено, що при дослідженні зразка крові підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлена група АВ за ізосерологічною системою АВ0. При серологічному дослідженні зразка крові трупа ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , антигени А і В та ізогемаглютиніни анти-А і анти-В не виявлені, у зв`язку з чим висловлюватись про групову належність крові за ізосерологічною системою АВ0 не є можливим. 
Згідно з висновком експерта № 480/543-БД за результатами проведення судово-медичної експертизи встановлено, що із зразка крові підозрюваного ОСОБА_7 отримані препарати ДНК, встановлено їх генотип.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 479/542-БД встановлено, що із зразка крові на марлі потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримані препарати ДНК, встановлено їх генотип. 
З висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи біологічних слідів на ножі вилученому під час проведення огляду місця події вбачається, що в слідах на клинку та рукоятці наданого на дослідження ножа встановлена наявність крові людини. Клітини епітелію з ядрами та мікрочастки тканин людини на ножі не виявлені. Із слідів крові на клинку та рукоятці ножа отримані препарати ДНК чоловічої генетичної статі, встановлений їх генотип. Проведений молекулярно-генетичний порівняльний аналіз виявив спів падіння генотипу слідів крові на клинку та рукоятці ножа з генотипом потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неспівпадіння з генотипом підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ДНК виявлених слідів крові на клинку та рукоятці ножа може походити від потерпілого ОСОБА_12 з ймовірністю не менше 99,999999999999999999938%. Частота поширення подібної комбінації генетичних ознак складає 0,62-10-21. Це означає, що вказана комбінація генетичних ознак зустрічається у 0,62 чоловіків на секстильйон. Походження крові на клинку та рукоятці ножа від підозрюваного ОСОБА_7 виключається. 
З протоколу проведення слідчого експерименту від 23.02.2026 проведеного за участю свідка ОСОБА_11 вбачається, що останній на місці вчинення кримінального правопорушення розповів про відомі йому обставини вбивства ОСОБА_12 , а саме, що 31.12.2025 приблизно о 17 год. він, ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та ОСОБА_10 прийшли додому до ОСОБА_36 . Вони вже перебували в стані алкогольного сп`яніння. Вдома у ОСОБА_25 вони продовжили вживати спиртні напої в кухні. Між ОСОБА_25 та ОСОБА_16 виник словесний конфлікт та вони вийшли до іншої кімнати. Через 10 хвилин ОСОБА_25 повернувся та сказав «я його вбив». Він зрозумів, що ОСОБА_25 вбив ОСОБА_16 . Потім приїхали працівники поліції. ОСОБА_25 весь час знаходився вдома. 
З дослідженого в судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 23.02.2026 за участю свідка ОСОБА_9 встановлено, що останні на місці вчиненні кримінального правопорушення пояснила, що 31.12.2025 її син ОСОБА_37 приїхав додому з товаришами, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_38 і ще одним, на той час незнайомим їй чоловіком. Згодом вона дізналась, що то був ОСОБА_34 . Вони вчотирьох сіли на кухні та розпивали спиртні напої. Вона пішла в свою кімнату. Через деякий час вона почула гучну сварку. Прийшла на кухню та побачила, що між її сином та ОСОБА_16 виник словесний конфлікт. Вона попросила їх заспокоїтись або розходитись по домівках та пішла знову в свою кімнату. Через деякий час вона почула гучний звук у ОСОБА_17 в кімнаті та вийшла. З кімнати вийшов ОСОБА_17 та сказав, щоб вона викликала швидку та поліцію, оскільки він зарізав ОСОБА_18 . Вона визвала дані служби. В кімнату до сина вона не заходила. 
Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.02.2026 проведеного за участю свідка ОСОБА_8 зафіксовано пояснення останнього, надані по суті відомих йому обставин вбивства ОСОБА_12 на місці вчинення кримінального правопорушення. Так останній пояснив, що 31.12.2025 о 17 год. додому приїхав його син ОСОБА_17 з ОСОБА_15 , ОСОБА_38 та незнайомим хлопцем, як потім він дізнався – ОСОБА_39 . Син з товаришами сіли в кухні за стіл та стали розпивати спиртні напої. Він сидів з ними поряд, але через поганий слух не чув про що вони говорять. Потім зрозумів, що між ОСОБА_17 та ОСОБА_18 відбувається конфлікт, один одному щось доказували. Потім ОСОБА_17 з ОСОБА_18 вийшли з кухні. Їх не було приблизно 5-10 хв. Він вирішив теж піти та зустрів ОСОБА_17 , який повідомив, що вбив ОСОБА_18 . Він не повірив та пішов до кімнати ОСОБА_17 . В кімнаті було темно, але у нього був ліхтарик. Він побачив на полу тіло чоловіка та кров. Моменту нанесення тілесного ушкодження не бачив. 
Суд оцінює надані сторонами кримінального провадження докази в сукупності та взаємозв`язку за критеріями належності та допустимості.
Досліджені в судовому засіданні докази суд вважає належними, оскільки вони стосуються обставин скоєного кримінального правопорушення і мають значення для кримінального провадження; допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання, а також достовірними, оскільки вони не суперечать один одному, доповнюють один одного.
До показань обвинуваченого в судовому засіданні в частині заперечення своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме кваліфікації його дій яка полягає саме в умисному заподіянні смерті ОСОБА_12 суд ставиться критично та розцінює як спосіб захисту з метою уникнення покарання за скоєне, оскільки його показання спростовуються сукупністю інших досліджених в судовому засіданні доказів.
Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_25 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 підтвердили, що між обвинуваченим та ОСОБА_16 31.12.2025 відбувався гучний словесний конфлікт. Обвинувачений особисто повідомив присутніх в той вечір вдома, що вбив ОСОБА_16 . Наявність умислу саме на позбавлення життя потерпілого підтверджується діями ОСОБА_25 , який повинен був усвідомлювати наслідки спричинення удару ножем в область голови потерпілого. 
Суд вважає, за наявності прямих доказів вчинення ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, його вина достатнім чином підтверджується й сукупністю інших доказів, досліджених в судовому засіданні і покладених в основу вироку, які є належними, достовірними, допустимими і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого, повною мірою підтверджують встановлені судом фактичні обставини по справі. У суду немає об`єктивних підстав ставити під сумнів показання допитаних у судовому засіданні свідків, показання яких не відхилені судом, вони є логічними, послідовними, не суперечать один одному, узгоджуються з іншими наявними по справі доказами та між собою.
За результатами проведення судово-психіатричної експертизи, висновок експерта № 44-к ОСОБА_7 в період в період інкримінованого йому діяння виявляв і виявляє в цей час психічний розлад у формі психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. За своїм психічним станом під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час іспитований також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених у судовому засіданні, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).
Суд вважає необґрунтованими доводи захисника, які полягають у тому, що дії обвинуваченого неправильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК, а містять склад необережного вбивства (ст. 119 КК) з огляду на таке.
Питання про наявність умислу вирішується з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховується кількість, характер і локалізація поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину. Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію у способі вчинення діянь. На відміну від умисного вбивства, специфіка вбивства з необережності (ст. 119 КК) полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.
Тобто, на думку Суду, вбивство з необережності має місце лише при поєднанні усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання його суспільно небезпечних наслідків. Дії обвинуваченого щодо взяття ножа обґрунтовано свідчить про цілеспрямованість та усвідомленість вчинених обвинуваченим дій, необхідних для здійснення ножових поранень. Локалізація тілесного ушкодження, завданого потерпілому, вказує на завдання ножового удару, в місце, де розташовані життєво важливі органи, не зважаючи на те, що потерпілий значно вище обвинуваченого та свідчення обвинуваченого, що він міг відштовхнути ОСОБА_12 , піти з кімнати проте цього не зробив.
Таким чином у цьому випадку нанесення удару ножем у життєво важливий орган потерпілому за вказаних вище обставин дозволяють зробити висновок про наявність умислу на заподіяння смерті останньому, спонукальною причиною якого послугували раптово виниклі неприязні відносини, та правильну кримінально-правову кваліфікацію дій за ч. 1 ст. 115 КК.
Твердження обвинуваченого, що дії ОСОБА_12 спонукали його до такої поведінки, «якщо б не я, то він вбив би мене», спростовуються матеріалами справи. В судовому завдані встановлено, що померлий ОСОБА_12 не вчиняв активних дій, які б створювали загрозу життю та здоров`ю обвинуваченого, при цьому він перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, що підтверджується даними судово-токсикологічного дослідження трупа. Крім ножового поранення інших тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_12 не виявлено, так як і не виявлено тілесних ушкоджень й на тілі обвинуваченого, та й сам обвинувачений зазначив про те, що між ними відбулася штовханина, після чого ним завдано один удар ножем, після якого ОСОБА_12 впав.
Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього підстави. Така підстава відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України характеризується двома елементами: вчиненням особою суспільно небезпечного посягання та необхідністю його негайного відвернення або припинення.
Перший елемент підстави необхідної оборони – це наявність суспільно небезпечного посягання. При цьому об`єктом суспільно небезпечного посягання можуть бути також охоронювані законом права та інтереси іншої особи, тобто особи, яка хоч і була піддана посяганню, але сама їх не захищає і на захист стала інша особа. Істотною характеристикою суспільно небезпечного посягання є його наявність, тобто тривалість у часі, протягом якого тільки і можлива необхідна оборона.
Другий елемент, що характеризує підставу необхідної оборони, – це наявність у того, хто захищається, потреби в негайному відверненні чи припиненні наявного суспільно небезпечного посягання.
Існування підстави для необхідної оборони свідчить про те, що особа перебуває у стані необхідної оборони, тобто у неї виникло право на захист правоохоронюваних інтересів шляхом завдання шкоди тому, хто посягає. Таке право існує у особи лише протягом часу, коли вона перебуває в стані необхідної оборони. У разі якщо такий стан закінчився, то право на необхідну оборону припиняється. Якщо не зважаючи на це, особа все ж таки завдає шкоди особі, що здійснювала суспільно небезпечне посягання, то вона підлягає кримінальній відповідальності за завдану шкоду на загальних підставах. 
За наведених у судовому рішенні обставин співвідношення дій потерпілого та протидій обвинуваченого не можуть бути визнані відповідними захисту від небезпечності посягання, оскільки не були спрямовані на його відвернення та захист, а були обумовленні бажанням завдати шкоди потерпілому у вигляді настання смерті.
Мотиви призначення покарання.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні доведено, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченим, тому просив суд визнати ОСОБА_7 винуватим та призначити покарання, з урахуванням обставин які обтяжують покарання, оскільки на його думку обставин, які пом`якшують покарання в судовому засіданні не встановлено, за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 років, запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити без змін. Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України, цивільний позов задовольнити.
Потерпіла зазначила, що дії ОСОБА_7 завдали їй непоправне горе на все життя, чоловіка та батька її дітям їй вже ніхто не поверне, просила призначити покарання за всією суворістю закону, задовольнити позов, погодилась на запропонований прокурором вид та міру покарання.
Обвинувачений звернувся до потерпілої з промовою: «Вибачте, що скоїв такий злочин, як буду відшкодовувати не знаю, але влаштуюсь на роботу, не хотів цього, так сталось».
Захисник у судовому засіданні в цілому погодився з позицією прокурора щодо причетності обвинуваченого до загибелі ОСОБА_12 , в той же час не погодився з кваліфікацією злочину. Звернув увагу суду, що ОСОБА_7 перебував у темній кімнаті, зробив один замах рукою в якій знаходився ніж в результаті чого зачепив сонну артерію, тобто не передбачав наслідків від такого удару, безпосередньо не цілився, тобто не мав умислу вбивати, а тому його дії слід кваліфікувати за ст. 119 КК України та призначити покарання в межах санкції ст. 119 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків, тощо), особу винного і обставини, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
В той же час, суд не бере до увагу таку обставину, яка зазначена органом досудового розслідування як обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому – щире каяття, з огляду на таке.
Судом проаналізовано ставлення ОСОБА_7 до вчиненого ним злочину та його поведінку після вчинення злочину.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи. Намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах кримінальної справи стосовно обвинуваченого відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_7 намагався б будь-яким чином допомогти сім`ї потерпілої оговтатись від пережитого, компенсувати перенесені страждання, чи полегшив душевний біль.
Таким чином, поведінка обвинуваченого в сукупності з усіма матеріалами справи, не може розцінюватись судом як щире каяття. Тому суд не застосовує до ОСОБА_7 обставину - щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання.
Така ж правова позиція висловлена в постанові ВС/ККС № 166/1065/18 від 18 вересня 2019 року.
Статтею 50 ч. 1, 2 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Також суд враховує, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.
Приймаючи таке рішення суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, і на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду № 8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, конкретні обставини вчинення злочинів, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу винного, який не одружений, не має судимостей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до затримання був офіційно працевлаштованим, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2008 та 2010 р.н. Судом проаналізовано ставлення обвинуваченого до скоєного, усвідомлення того, що через його неправомірні дії позбавлений життя ОСОБА_12 , поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, яка не виражала внутрішніх переживань особою того, що сталося вбивство.
При призначенні покарання суд виходить із положень ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31.12.2025 ОСОБА_7 затримано о 19 год. 00 хв. 31 грудня 2025 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. 
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення за період з 31.12.2025 по 15.07.2026 р. 
Застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили необхідно залишити без зміни.
Щодо вирішення цивільного позову.
Під час судового розгляду потерпілою ОСОБА_5 подано до суду цивільний позов в якому остання просить стягнути на її користь з обвинуваченого ОСОБА_7 2000000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок загибелі її чоловіка. 
Обвинувачений позовні вимоги щодо матеріальної шкоди визнав не в повному обсязі, пояснив, що таких грошей йому не заробити за все життя.
Захисник заперечував з приводу цивільного позову про відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого посилаючись на те, що обвинувачений не в змозі відшкодувати моральну шкоду оцінену нею в 2000000 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
За приписами ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Вирішуючи цивільний позов щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її винуватості, крім випадків, установлених ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня винуватості особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Відповідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5)
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала потерпіла, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення і та ін.), враховує стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у її житті та інші обставини.
Розглядаючи вимоги цивільного позову у частині стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_5 моральної шкоди, судом приймається до уваги, що в результаті протиправних дій обвинуваченого настала смерть ОСОБА_12 .
В своїй позовній заяві потерпіла ОСОБА_5 посилається на те, що діями ОСОБА_7 завдано їй немайнових витрат, спричинених моральними стражданнями, які спричинили негативні зміни у її житті, а саме: негативні переживання, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні, знижений і нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакція замикання, побоювання щодо майбутнього. Всі ці відчуття відобразились на її самопочутті і вона вимушена довгий період часу приймати заспокійливі медичні препарати, але відчуття страху та відчаю не полишає її. 
В судовому засіданні потерпіла цивільний позов підтримала, Пояснила, що загибель її чоловіка стала для неї великою втратою та суттєво вплинула на її життя. Вона має перепади настрою які відображаються на роботі та дітях. Кожна річ вдома нагадує про чоловіка, оскільки багато зроблено його руками. Він був дійсно люблячим батьком. Молодша п`ятирічна донька кожного дня згадує батька. На його день народження 02.05.2026 вона була на роботі, а донька потягла бабусю на кладовище до тата. Старші діти тримають все в собі щоб вона зайвий раз не плакала. 
Аналізуючи наведене суд встановив, що обставини на які посилається позивач в обґрунтування позову, знайшли своє підтвердження сукупністю доказів, які логічні, послідовні, достовірні та достатні для висновку про те, що позивачу внаслідок смерті чоловіка завдана моральна шкода, яка полягає у зазнані позивачем постійного стресу через не відновлювальну втрату рідної людини, певне розчарування та страждання в результаті усвідомлення неможливості продовжувати звичне життя та втрату значної частини життєвих зв`язків.
Вирішуючи питання, що пов`язані з розміром відшкодування моральної шкоди, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, суд керується принципами умовної рівності втраченого блага і того, яке може бути надбане за конкретну суму грошей; поміркованості - відповідності вимогам здорового глузду і розважливості; розумності - об`єктивного відображення дійсності, розсудливого, врівноваженого мислення; справедливості - неупередженого ставлення до всіх учасників спору. Принципи розумності і справедливості виявляються в тому, що більш глибоким моральним стражданням відповідає більший розмір відшкодування.
Враховуючи, що завдана позивачу моральна шкода безпосередньо пов`язана з втратою нею рідної людини, що є найбільш суттєвим благом для будь-якої людини, розмір відшкодування повинен бути достатнім для забезпечення позивачу можливості втрачене благо відновити.
Життя людини є не відновлювальним благом, разом з тим при визначенні суми моральної шкоди необхідно враховувати і реальні можливості на отримання її з відповідача з урахування значної помірності, тому заявлена позивачем сума 2 000 000,00 грн. є непомірною, судом з урахуванням всіх встановлених обставин справи визнається можливим стягнення моральної шкоди, з ОСОБА_7 , який спричинив смерть чоловіка позивача - потерпілої, в сумі 1 000 000,00 грн., яка відповідатиме обставинам справи та є адекватною нанесеній моральній шкоді. У контексті визначення справедливого розміру відшкодування моральної шкоди варто звернути увагу на такий елемент, як урахування притаманного конкретній країні рівня життя, адже некритичне слідування заявленим вимогам у частині визначення розміру відшкодування може призвести до істотного порушення балансу інтересів сторін з приводу відшкодування моральної шкоди.
При визначені розміру моральної шкоди, яку слід стягнути з обвинуваченого, суд врахував характер, глибини та тривалості фізичних, душевних, емоційних та моральних страждань потерпілої ОСОБА_5 , перенесених нею в результаті втрати чоловіка.
Зважаючи на наведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми на відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілої підлягають частковому задоволенню. 
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» залишити без зміни.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 16.07.2026 року.
Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 31.12.2025 року по 15.07.2026 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином 1000000 (один мільйон) грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 
Речові докази:
-Два ножі, зразки змивів із обох долонь трупа, зразки зрізів крайніх пластин нігтів із обох рук трупа, зразки змивів із обох долонь підозрюваного, зразки зрізів крайніх пластин нігтів із обох рук підозрюваного, змив РБК із голови підозрюваного ОСОБА_7 , сухий зразок крові підозрюваного ОСОБА_7 , два зразки крові підозрюваного які є об`єктами досліджень експертиз № 116/127-БД від 30.01.2026 та № 480/543-БД від 18.02.2026 – знищити.
-куртку темну, водолазку сірого кольору, шкарпетки чорного кольору, штани-джинси сірого кольору – повернути ОСОБА_7 за належністю. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя ОСОБА_40