Номер провадження: 22-ц/813/7159/26 
Справа № 2-1168/10
Головуючий у першій інстанції Бурнусус О. О.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
20.08.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Юцикова Д.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», 
на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 травня 2026 року, 
за заявою ОСОБА_1 , стягувач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Філії-Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», заінтересована особа - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Віталій Олександрович про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, 
в с т а н о в и в:
В січні 2026 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, стягувач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», заінтересована особа - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв В.О., в обґрунтування якої зазначила, що виконавчий лист № 946/9211/19 видано не на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 25.02.2010 по справі № 2-1168/10, а на підставі ухвали суду від 03.01.2020 про виправлення помилки у вказаному судовому рішенні, що є абсолютно незаконним. Як вказав Одеський апеляційний суд у своїй постанові від 08.02.2024, стягувач мав захистити свої законні інтереси шляхом звернення до суду із заявою про внесення виправлень до виконавчого листа в частині суми стягнення. Тобто, стягувач мав вирішувати питання щодо виправлення помилки у виконавчому листі № 2-1168/10, а не вводити суд в оману, звертаючись із заявою про видачу нового виконавчого листа по справі 946/9211/19. Цього факту вже достатньо для того щоб визнати виконавчий лист № 946/9211/19 таким, що не підлягає виконанню. Саме ухваленням рішення було завершено справу № 2-1168/10, а не ухвали, на підставі якої було видано виконавчий лист 946/9211/19. 
Заявник посилається, що виконавчий лист видається на підставі рішення, яким було закінчено розгляд цивільної справи, що було зроблено судом 05.11.2012, коли стягувачу видано виконавчий лист за № 2-1168/2010. У подальшому стягувач мав вирішувати усі питання пов`язані з виконанням судового рішення, саме в рамках виконавчого листа 2-1168/2010, оскільки видача виконавчого листа на підстав ухвали суду про виправлення помилки у судовому рішенні законом не передбачена. У випадку виникнення необхідності, стягувач мав вирішувати питання щодо виправлення помилки у виконавчому листі, у спосіб, який встановлює чинний ЦПК України, а саме ст. 432 вказаного кодексу. Також вказує, що у резолютивній частині ухвали, на підставі якої було видано виконавчий документ, вказано: «стягнути з ОСОБА_2 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії Ізмаїльське відділення № 6708 ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість в розмірі 42953,82 долари США (що на 25.02.2010 року по курсу НБУ 7,99 за 1 долар США еквівалентно 343201,02 грн), суму за обслуговування кредиту у розмірі 1600,00 грн, і судові витрати 1950,00 грн». При цьому, на зворотному боці виконавчого листа, стягувачем зазначено Акціонерне Товариство «Державний ощадний банк України, а не відкрите акціонерне товариств «Державний ощадний банк України в особі філії Ізмаїльське відділення № 6708 BA «Державний ощадний банк України», що було зазначено у виконавчому листі 2-1168/2010. Також зазначає, що будь-яких ухвал, якими б суд вносив виправлення у судове рішення чи виконавчий лист, в частині зміни назви стягувача, судом не виносилося, що означає, що зміна назви стягувача відбулася у спосіб, який суперечить вимогам ст. ст. 265, 432 ЦПК України, а у разі якщо відбулася заміна стягувача, суд мав вирішувати це питання у порядку ст. 442 ЦПК України, але вказані питання не вирішувалися. Виконавчий лист було видано після завершення строку на його пред`явлення, зокрема у виконавчому листі 946/9211/19 вказано строк його пред`явлення 21.01.2023, а видано його було 16.12.2025.
Оскільки, на думку заявника, виконавчий лист видано з численними порушеннями ОСОБА_1 просить суд ??визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 946/9211/19 від 16.12.2025, виданий Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області та вирішити питання розподілу судових витрат.
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області ухвалою від 08 травня 2026 рокузаяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню - задовольнив. Визнав виконавчий лист № 946/9211/19, виданий 16.12.2025 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Ізмаїльського відділення № 6708 ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в розмірі 42953,82 долари США (що на 25.02.2010 по курсу НБРУ 7,99 за 1 долар США еквівалентно 343201,02 грн), суми за обслуговування кредиту у розмірі 1600,00 грн та судових витрат в розмірі 1950,00 грн - таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами вирішення Ізмаїльським міськрайонним судом справи за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та внесення зміни до договору про іпотечний кредит було видано два виконавчих листи, зокрема: 25.11.2010 по справі № 2-1168/2010 про стягнення заборгованості в розмірі 344801,02 грн та судових витрат в розмірі 1950 грн, а всього – 346751,02 грн; 16.12.2025 по справі № 946/9211/19 про стягнення заборгованості в розмірі 42953,82 долари США (що на 25.02.2010 по курсу НБРУ 7,99 за 1 долар США еквівалентно 343201,02 грн), суму за обслуговування кредиту у розмірі 1600,00 грн, та судові витрати в розмірі 1950,00 грн. Наявність двох виконавчих документів, виданих на виконання одного і того ж вирішеного судом спору прямо суперечить імперативним вимогам цивільного процесуального законодавства. Така ситуація створює передумови для безпідставного подвійного стягнення заборгованості з боржника, що є неприпустимим та порушує базовий принцип правової визначеності (res judicata). Суд врахував, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є вичерпними, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі №824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22, які підтримані в постанові Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 824/85/21.
Зважаючи на встановлені фактичні обставини та наведену практику Верховного Суду у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що виконавчий лист № 946/9211/19 від 16.12.2025 року підпадає під критерій документа, що був виданий помилково (з процесуально-правових підстав). Зазначив, що процесуальний закон не наділяє суд повноваженнями видавати новий (другий) виконавчий документ на підставі ухвали про виправлення описки у судовому рішенні, на виконання якого стягувачу вже був раніше виданий відповідний виконавчий лист. Оскільки видача спірного виконавчого листа відбулася поза межами передбачених ЦПК України процедур, і його чинність створює недопустимий ризик подвійного стягнення однієї і тієї ж заборгованості з боржника, наявні всі правові підстави для застосування механізму, передбаченого ст. 432 ЦПК України.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що вимоги заявника ОСОБА_4 є законними та обґрунтованими, а тому заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню в повному обсязі.
АТ «Державний ощадний банк України» в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.05.2026 у справі № 2-1168/10 та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5 про визнання виконавчого листа № 946/9211/19, виданого 16.12.2025 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Ізмаїльське відділення № 6708 ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в розмірі 42953,82 долари США (що на 25.02.2010 по курсу НБУ 7,99 за 1 долар США еквівалентно 343201,02 грн), суми за обслуговування кредиту у розмірі 1600,00 грн та судових витрат в розмірі 1950,00 грн таким, що не підлягає виконанню та вирішити питання розподілу судових витрат.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.02.2010, з урахуванням внесених виправлень ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2020, не є виконаним боржником та заборгованість за кредитним договором не є погашеною, єдиним можливим способом для виконання вказаного судового рішення та стягнення боргу є отримання виконавчого листа, з урахуванням внесених виправлень ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2020. Вважає, що для цього немає необхідності звертатися до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі, оскільки виконавчий лист видається на підставі судового рішення, в даному випадку на підставі судового рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.02.2010 до якого внесено виправлення ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2020, а тому виконавчий лист виданий Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області правомірно та відсутні підстави для визнаня його таким, що не підлягає виконанню.
Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що виконавчий лист був виданий судом на підставі судового рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.02.2010 до якого внесено виправлення ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2020. Тобто не на підставі ухвали суду від 03.01.2020, а на підставі судового рішення від 25.02.2010. 
Посилається на те, що сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов?язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа. Разом з тим, за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов?язок припинився, або його обов?язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України. Окрім того, відсутні процесуальні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, які б свідчили про помилковість видачі судом виконавчого листа. Задоволення судом першої інстанції заяви боржника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню створює передумови для умисного ухилення ОСОБА_5 від покладених на неї обов?язків щодо виконання судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 29.05.2026 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою, роз`яснив ОСОБА_1 , приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Цинєву В.О. право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
АТ «Державний ощадний банк України» копію ухвали про відкриття провадження отримало 04.06.2026 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв В.О.копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 04.06.2026 року та 27.05.2026 року відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Представник ОСОБА_1 – Дрангой Д.О. копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 02.07.2026 року о 21:00:14 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримала 04.07.2026 року у відповідності п. 3 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Крім того, ОСОБА_1 отримала копію апеляційної скарги в приміщенні апеляційного суду 06.07.2026 року, що підтверджується розпискою про вручення документу.
Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв В.О. подав відзив на апеляційну скаргу, просив суд апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» задовольнити. Скасувати ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.05.2026 у справі № 2-1168/10 та повернути без розгляду заяву ОСОБА_1 або відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5 про визнання виконавчого листа № 946/9211/19, виданого 16.12.2025 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Ізмаїльське відділення № 6708 ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в розмірі 42953,82 долари США (що на 25.02.2010 по курсу НБУ 7,99 за 1 долар США еквівалентно 343201,02 грн), суми за обслуговування кредиту у розмірі 1600,00 грн та судових витрат в розмірі 1950,00 грн таким, що не підлягає виконанню, оскільки відсутні підстави для задоволення заяви.
Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, який подано 15.07.2026 року засобами поштового зв`язку.
Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв В.О. звернувся до суду із клопотанням про залишення без розгляду відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 15.07.2026, оскільки відзив подано ОСОБА_1 поза межами строків визначених ухвалою суду та без подання клопотання про поновлення або продовження процесуальних строків.
Учасники процесу про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.08.2026, яка занесена до протоколу судового засідання, відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу залишено без розгляду з огляду на наступне.
Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 123 ЦПК України).
У відповідності до ч. 1-2 ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом, а документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Як зазначалося вище, представник ОСОБА_1 – Дрангой Д.О. копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 02.07.2026 року о 21:00:14 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Відповідно до ч. 7 ст. 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.
Отже строк на подачу відзиву на апеляційну скаргу спливав 13.07.2026 року, відзив на апеляційну скаргу подано 15.07.2026 року засобами поштового зв`язку.
У відзиві на апеляційну скаргу як не міститься клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, так і не викладені обставини поважності пропуску цього строку.
У зв`язку з пропуском строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу підлягає залишенню без розгляду.
Представник АТ «Державний ощадний банк України» - Шидерова Н.С. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала. 
ОСОБА_1 та її представник Дрангой Д.О. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Представник приватного виконавцявиконавчого округу Одеської області Цинєва В.О. - Зауліна О.Г. вважала, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції зважаючи на встановлені фактичні обставини та наведену практику Верховного Суду у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що виконавчий лист № 946/9211/19 від 16.12.2025 року підпадає під критерій документа, що був виданий помилково (з процесуально-правових підстав). Зазначив, що процесуальний закон не наділяє суд повноваженнями видавати новий (другий) виконавчий документ на підставі ухвали про виправлення описки у судовому рішенні, на виконання якого стягувачу вже був раніше виданий відповідний виконавчий лист. Оскільки видача спірного виконавчого листа відбулася поза межами передбачених ЦПК України процедур, і його чинність створює недопустимий ризик подвійного стягнення однієї і тієї ж заборгованості з боржника, наявні всі правові підстави для застосування механізму, передбаченого ст. 432 ЦПК України.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що вимоги заявника ОСОБА_4 є законними та обґрунтованими, а тому заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню в повному обсязі.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.
Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Судом встановлено, що заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.02.2010 по справі № 2-1169/10 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Ізмаїльське відділення № 6708 ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_6 , про стягнення заборгованості та внесення зміни до договору про іпотечний кредит, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Ізмаїльське відділення № 6708 ВАТ «Державний ощадний банк України», заборгованість в розмірі 344 801,02 грн та судові витрати в розмірі 1950 грн, а всього 346751,02 грн та внесені зміни до договору про іпотечний кредит №1269-ДКФ від 22.05.2007 року.
05.11.2012 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області видано виконавчий лист № 2-1168/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Ізмаїльське відділення № 6708 BAT «Державний ощадний банк України», заборгованості у розмірі 344 801,02 грн та судових витрат у розмірі 1950 грн.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2020 по справі № 946/9211/19, внесено виправлення у рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.02.2010, а саме: «абзац 2 резолютивної частини рішення читати в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Ізмаїльське відділення № 6708 ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість в розмірі 42 953,82 дол. США (що на 25.02.2010 року по курсу НБУ 7,99 за 1 дол. США еквівалентно 343 201,02 грн), суму за обслуговування кредиту у розмірі 1600 грн та судові витрати в розмір 1950 грн».
21.06.2020 року Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва В.О. із заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій просило, зокрема прийняти до виконання виконавчий лист Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі № 2-1168/2010 від 05.11.2012 та відкрити виконавче провадження, стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість у розмірі 340 894,20 грн. В заяві в якості додатків заявником зазначено про долучення оригіналу виконавчого листа Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі № 2-1168/2010 від 05.11.2012 року та копію довіреності начальника філії – Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк».
Отже, звертаючись із заявою про відкриття виконавчого провадження, АТ «Ощадбанк» не долучило копію ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2020 у справі № 946/9211/19 та заявило до стягнення суми заборгованості у первісному розмірі, без урахування внесених вказаною ухвалою виправлень.
11.08.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим Віталієм Олександровичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, якою виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листу № 2-1168/2010, виданого 05.11.2012 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 340894,20 грн закінчено на підставі п. 9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням того, що борг у розмірі 340894,20 гривень, основна винагорода виконавця у розмірі 34089,42 гривень та витрати виконавчого провадження стягнуто та перераховано.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2023 року по справі № 2-1168/10 відмовлено у задоволенні скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва В.О. від 11.08.2023 про закінчення виконавчого провадження.
Постановою Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року по справі № 2-1168/10, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишено без задоволення, ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2023 року про відмову в задоволенні скарги - залишено без змін. 
У вказаній постанові Одеський апеляційний суд вказав: «Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що виконавцем здійснювалося виконання рішення згідно з виконавчим документом, а повноваженнями виходити за межі виконавчого документа виконавець не наділений.
Апелянтом не було надано доказів, як в суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції того, що приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв В.О. станом на день винесення оскаржуваної постанови про закриття виконавчого провадження був повідомлений про факт наявності ухвали про виправлення описки у рішенні та що є відповідне судове рішення про виправлення помилки у виконавчому листі.
При цьому, законодавець не наділів виконавця повноваженнями щодо звернення до суду із заявою про виправлення описки/помилки у виконавчому документі чи визнання його таким, що не підлягає виконанню».
Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК України, в редакції на момент видачі виконавчого листа 05.11.2012 року, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.
Отже законодавцем встановлено імперативне правило: на виконання одного судового рішення видається лише один виконавчий лист. Винятки з цього правила є вичерпними і стосуються виключно випадків множинності осіб на стороні позивача або відповідача, а також необхідності передачі майна, що перебуває в різних місцях.
Згідно ч. 5 статті 431 ЦПК України, в редакції на час видачі виконавчого листа 16.12.2025 року, якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів або проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях чи рішенням передбачено вчинення кількох дій, видаються декілька виконавчих листів, у яких зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
06.11.2025 на адресу суду надійшла заява від представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії-Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про видачу виконавчого листа, в якій просили направити оригінал виконавчого листа на адресу АТ «Ощадбанк», в обґрунтування вказавши, що виконавчий лист направлено разом з постановою про закінчення виконавчого провадження до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області. При цьому, заборгованість не є погашеною та її залишок становить 30982,33 дол. США.
09.12.2025 на адресу суду надійшла заява від представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії-Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про видачу виконавчого листа, в якій просили видати новий виконавчий лист у валюті долари США з урахуванням внесених виправлень ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2020 та направити оригінал виконавчого листа на адресу АТ «Ощадбанк» для його подальшого виконання.
16.12.2025 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області видано виконавчий лист по справі № 946/9211/19, в якому зазначено: 
- справа № 946/9211/19;
- Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області 03.01.2020 року розглянув справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та внесення зміни до договору про іпотечний кредит;
- суд вирішив: стягнути з ОСОБА_2 на користь відкритого акціонерного товариства «державний ощадний банк України» в особі філії – Ізмаїльського відділення № 6708 ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість в розмірі 42953,82 долари США (що на 25.02.2010 по курсу НБРУ 7,99 за 1 долар США еквівалентно 343201,02 грн.), суму за обслуговування кредиту у розмірі 1600,00 грн., та судові витрати в розмірі 1950,00 грн.;
- Рішення, вирок набрали законної сили: 21.01.2020;
- Cтрок пред`явлення виконавчого листа: до 21.01.2023 року.
05.01.2026 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим Віталієм Олександровичем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 946/9211/19, виданого 16.12.2025 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про стягнення заборгованості у розмірі 30982,33 доларів США та суму за обслуговування кредиту у розмірі 1600,00 гривень, боржник ОСОБА_2 , стягувач – Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк».
Отже виконавчий лист № 946/9211/19 від 16.12.2025 фактично виданий на підставі ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2020 про виправлення помилки у судовому рішенні від 25.02.2010 по справі № 2-1168/10.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що своє право на отримання виконавчого документа на виконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.02.2010 стягувач вже реалізував, отримавши виконавчий лист № 2-1168/2010 від 05.11.2012 року.
Зазначені обставини свідчать про те, що судом першої інстанції 16.12.2025 року видано виконавчий лист по справі 946/9211/19 на виконання ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 03.01.2020 року про виправлення описки. 
За змістом частин першої-четвертої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
Пред`явленим до виконання може бути судове рішення, в якому виправлено описку, оскільки при вирішенні питання про виправлення описок суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності уже існуючого рішення.
У разі внесення виправлень до судового рішення, на виконання якого вже був раніше виданий виконавчий лист, законом передбачений чіткий механізм захисту прав стягувача, а саме: звернення до суду із заявою про виправлення помилки у вже виданому виконавчому документі.
Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_5 посилається на те, що ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2020 по справі № 946/9211/19, внесено виправлення у рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.02.2010 року по справі 2-1168/10. Виконавчий лист № 946/9211/19 видано не на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.02.2010 року по справі 2-1168/10, а на підставі ухвали суду від 03.01.2020 року про внесення виправлень по справі № 946/9211/19. Зазначає, що Одеський апеляційний суд у постанові від 08.02.2024 року вказав, що стягував мав захистити свої законні інтереси шляхом звернення до суду із заявою про внесення виправлень до виконавчого листа в частині суми стягнення. Тому вважає, що виконавчий лист № 946/9211/19 виданий Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 16.12.2025 року помилково. 
Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, унормовані Розділом VІ ЦПК України.
Відповідно до частини першої та третій статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: процесуально-правові та матеріально-правові. 
Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. 
До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав. 
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі №520/1466/14-ц, провадження №61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі №824/67/20, провадження №61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі №2-118/2001, провадження №61-1762ав22 та інших. 
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що виконавчий лист видається саме на виконання рішення суду, яким спір вирішено по суті. У разі виправлення помилки в рішенні суду, процесуальним законом (ст. 432 ЦПК України) передбачено право стягувача звернутися із заявою про виправлення помилки у вже виданому виконавчому документі, за результатами якої судом постановляється ухвала, а не ініціювати видачу нового виконавчого листа під іншим єдиним унікальним номером справи, строком набрання рішення законної сили, строком пред`явлення виконавчого листа до виконання.
З урахуванням викладеного не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий лист був виданий судом 16.12.2025 року на підставі судового рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.02.2010 року до якого внесено виправлення ухвалою суду. 
Суд першої інстанції надав належну оцінку доводам стягувача щодо наявності непогашеного залишку кредитної заборгованості вказавши, що наявність чи відсутність боргу у даному випадку не спростовує факту процесуальної помилки суду під час видачі нового виконавчого листа. 
Вказані обставини не можуть виправдовувати порушення норм процесуального права щодо порядку виконання судових рішень. 
При цьому, стягувач не був позбавлений права на захист своїх майнових інтересів у належний спосіб, прямо передбачений законом, а саме шляхом внесення виправлень до первісного виконавчого документа.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.
Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»  залишити без задоволення.
Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 25 серпня 2026 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В.Назарова

Ю.П. Лозко