Справа № 404/10967/25 
Номер провадження 1-кп/404/359/25 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року Фортечний районний суд м.Кропивницького в складі:
головуючого судді    ОСОБА_1 , 
при секретарі      ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому в залі суду кримінальне провадження №12025121010002333 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 11.04.2006 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.3 ст. 185, 104 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 21.11.2008 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст.121, ст.71 КК Україна до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років. Відповідно до ст. 81 КК України звільнений 15.10.2014 умовно-достроково, невідбутий термін 3 роки 3 місяці 11 днів;
- 20.12.2016 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, звільнений 04.02.2022 року по відбуттю строку покарання;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, 
за участю учасників судового провадження:
прокурора       ОСОБА_4 ,
захисника      ОСОБА_5 ,
обвинуваченого     ОСОБА_3 

ВСТАНОВИВ:
21.09.2025 року близько 06 години 30 хвилин, в період дії воєнного стану оголошеного на території України, ОСОБА_3 рухався неподалік будинку який розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. Княгині Ольги 36, де побачив потерпілу ОСОБА_6 , яка йшла попереду нього та тримала в лівій руці свій мобільний телефон марки «Motorola XT2345-3 moto e13».
 
В цей час, у ОСОБА_3 , виник умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
 
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власної наживи та самозбагачення, впевнившись, що ніхто не зможе запобігти вчиненню його протиправних дій, наблизився ззаду до потерпілої та порівнявшись з нею в русі, наніс два удари з правої сторони в обличчя ОСОБА_6 , яка втративши рівновагу впала на землю та випустила з руки свій мобільний телефон, який опинився на асфальтному покритті попереду неї на відстані близько 30-40 см., в результаті чого отримала тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці перенісся з садном, синця в ділянці підборіддя; саден на кінчику носа, на червоній каймі верхньої губи, які відповідно до висновку експерта № 660 від 22.09.2025 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
 
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , подолавши у вказаний спосіб супротив потерпілої ОСОБА_6 , яка знаходилася на землі, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Motorola XT2345-3 moto e13», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-25/13278-ТВ складає 3261,67 гривень.
У подальшому з місця вчинення злочину, ОСОБА_3 , зник, розпорядившись майном ОСОБА_6 , на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальних збитків на суму 3261,67 гривень.
Вказаними діями  ОСОБА_3  скоїв відкрите викрадення чужого майна, (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинений повторно в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 186 КК України.

 
Допитаний додатково у судовому засіданні 06 липня 2026 року обвинувачений ОСОБА_3  вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 21 вересня 2025 року приблизно о 06 годині 30 хвилин, перебуваючи поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_6 , яка йшла попереду нього та тримала в руці мобільний телефон. У цей момент у нього виник умисел заволодіти вказаним телефоном.
Він підійшов до потерпілої ззаду та, усвідомлюючи протиправність своїх дій, наніс їй два удари рукою в ділянку обличчя, від яких потерпіла втратила рівновагу, впала на землю та випустила з руки мобільний телефон. Після цього він відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілої марки «Motorola XT2345-3 moto e13», який знаходився поруч із нею на землі, та залишив місце події, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Обвинувачений підтвердив, що діяв умисно, з корисливих мотивів, розуміючи, що заволодіває чужим майном відкрито та всупереч волі потерпілої. Також він не заперечував, що внаслідок його дій потерпілій були спричинені тілесні ушкодження.

Визначаючи обсяг та порядок дослідження доказів у кримінальному провадженні, суд, з урахуванням положень ст. 349 КПК України, думки учасників судового провадження, а також тієї обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, однак на початкових стадіях кримінального провадження свою вину не визнавав, суд дійшов висновку про необхідність дослідження письмових матеріалів кримінального провадження. 
При цьому, враховуючи, що фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим у судовому засіданні не заперечувалися, потерпіла була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, а учасники провадження не наполягали на її безпосередньому допиті, суд визнав можливим провести судовий розгляд без допиту потерпілої, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням наявних у матеріалах кримінального провадження доказів, які мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на фактичне визнання ОСОБА_3 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, його вина доводиться дослідженими судом такими доказами:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 12025121010002333 від 21 вересня 2025 року, відповідно до якого внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_6 про те, що 21.09.2025 року близько 06:30 год. невідома особа поблизу будинку № 36 по вул. Княгині Ольги у м. Кропивницькому нанесла їй удари та відкрито заволоділа її мобільним телефоном марки «Motorola» (т.1 а.п.1,2);
рапортом працівника поліції від 21 вересня 2025 року, відповідно до якого до чергової частини Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області надійшло повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо потерпілої, після чого на місце події було направлено наряд поліції (т.1 а.п.16,17);
протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21 вересня 2025 року, відповідно до якого потерпіла повідомила про обставини заволодіння її мобільним телефоном невідомою особою (т.1 а.п.20);
довідкою Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня» від 21 вересня 2025 року, відповідно до якої потерпіла зверталася за медичною допомогою та їй встановлено діагноз: забій м`яких тканин носа (т.1 а.п.18);
протоколом огляду місця події від 21 вересня 2025 року, відповідно до якого проведено огляд території поблизу будинку № 36 по вул. Княгині Ольги у м. Кропивницькому, зафіксовано обстановку місця події (т.1 а.п.21-25);
рапортом оперуповноваженого від 21 вересня 2025 року, відповідно до якого встановлено інформацію про особу, яка може бути причетна до вчинення кримінального правопорушення (т.1 а.п.26);
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 вересня 2025 року, відповідно до якого потерпіла впізнала особу чоловічої статі як особу, яка заволоділа її мобільним телефоном (т.1 а.п.31-33);
висновком судового експерта № СЕ-19/112-25/13278-ТВ від 23 вересня 2025 року, відповідно до якого визначено вартість мобільного телефону марки Motorola E13 moto XT2345-3, яка становить 3 261,67 грн. (т.1 а.п.38-41);
протоколом огляду предмета від 22 вересня 2025 року, відповідно до якого оглянуто коробку від мобільного телефону марки «Motorola» та фіскальний чек про його придбання (т.1 а.п.43-44);
висновком судово-медичної експертизи № 660 від 22 вересня 2025 року, відповідно до якого у потерпілої виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців та саден в ділянці обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т.1 а.п.48);
протоколом проведення слідчого експерименту від 24 вересня 2025 року, відповідно до якого потерпіла відтворила події 21.09.2025 року, а саме обставини заволодіння її мобільним телефоном невідомою особою ( т.1 а.п.49-51);
висновком судово-медичної експертизи № 678/660 від 30 вересня 2025 року, відповідно до якого механізм утворення тілесних ушкоджень відповідає обставинам, викладеним потерпілою в заві про вчинене кримінальне правопорушення (т.1 а.п.55-56) ;
ухвала слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 25 вересня 2025 року, відповідно до якої накладено арешт на майно, вилучене у ході особистого обшуку;
протоколом огляду предмета від 02 жовтня 2025 року, відповідно до якого оглянуто одяг потерпілої зі слідами речовини бурого кольору (т.1 а.п.58-64);
протоколом огляду предмета від 09 жовтня 2025 року, відповідно до якого оглянуто оптичний диск із відеозаписами з бодікамер працівників поліції, який переглянути в судовому засіданні (т.1 а.п.81-85);
протоколом огляду предмета від 11 жовтня 2025 року, відповідно до якого оглянуто оптичний диск із відеозаписами камер відеоспостереження на території автостанції № 2 у м. Кропивницькому, який переглянутий в судовому засіданні (т.1 а.п.89-94);
висновком щодо результатів медичного огляду від 21 вересня 2025 року, відповідно до якого встановлено, що обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння (т.1 а.п.116).

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність – з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у скоєнні злочину за обставин, встановлених судом, кваліфікуючи його дії за ч.4 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно в умовах воєнного стану. 
При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої визначальною ознакою грабежу є відкритий спосіб викрадення майна, який усвідомлюється винною особою, а також факт застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Так, у постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 569/701/16-к зазначено, що відкритим визнається викрадення майна у випадку, коли винна особа усвідомлює, що її дії сприймаються потерпілим або іншими особами, і не припиняє їх.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 760/22212/17, де суд вказав, що застосування насильства, навіть незначного за характером, яке спрямоване на подолання волі потерпілого або утримання викраденого майна, свідчить про наявність складу грабежу, а не крадіжки.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 17.03.2022 у справі № 523/1033/20 зазначив, що кваліфікація дій як крадіжки є можливою лише за умови таємного викрадення майна, тобто коли потерпілий або інші особи не усвідомлюють факт викрадення у момент його вчинення.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, сам факт спричинення потерпілому тілесних ушкоджень під час заволодіння майном свідчить про застосування насильства, навіть якщо такі ушкодження відносяться до категорії легких.
Суд також враховує, що застосоване до потерпілої насильство не було небезпечним для її життя чи здоров`я, однак було спрямоване на подолання її волі та забезпечення заволодіння майном, що відповідає ознакам насильства, передбаченим диспозицією ст.186 КК України.
Таким чином, сукупність досліджених доказів свідчить про те, що обвинувачений діяв умисно, усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання.
З огляду на викладене, аналізуючи сукупність доказів, взятих судом до уваги, суд знаходить із достовірністю встановленими та доведеними викладені у вироку фактичні обставини кримінального правопорушення, та вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_3 вчинив умисний закінчений тяжкий злочин, не працює, не одружений, немає постійного місця проживання, характеризується посередньо, на обліку у закладах з надання наркологічної допомоги не перебуває, тричі (з 17.07.2023 року по 24.07.2023 рік, з 22.12.2024 року по 23.12.2024 рік, востаннє з 06.09.2025 року по 07.09.2025 рік) перебував на стаціонарному лікуванні в психіатричному відділенні з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. Гостра інтоксикація неускладнена, осудний, раніше судимий. 
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Із врахуванням всіх обставин провадження, зважаючи на особу обвинуваченого, який вчинив умисний корисливий тяжкий злочин, офіційно не працевлаштований, немає стійких соціальних зв`язків, раніше судимий, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.186 КК України, що цілком відповідає тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, оскільки його виправлення та попередження вчинення нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України не вбачає.
Зважаючи на встановлені обставини, дані про особу обвинуваченого та міру покарання, яку призначає суд, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177, враховуючи ч.3 ст.377 КПК України, суд вважає, що запобігання їм неможливе шляхом застосування іншого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, а тому до набрання вироком законної сили залишає запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_3 тримання під вартою. 
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
ОСОБА_3  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців. 

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання, тобто з 21 вересня 2025 року.
Запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення експертизи у розмірі 1782 грн. 80 коп.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду м.Кропивницького від 25.09.2025 року - скасувати.

Речові докази:
- листя з нашаруванням РБК, штани світлого кольору зі слідами РБК, куртка білого кольору зі слідами РБК – знищити;
- оптичні диски - зберігати при матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон «Nomi», грошові кошти в сумі 340 грн. 70 коп. - повернути ОСОБА_3 .

На вирок може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Фортечний районний суд м.Кропивницького, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя          ОСОБА_1