Справа № 604/684/26Провадження № 2/604/534/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року сел. Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі
головуючої судді Сидорак Г.Б.,
за участю секретаря судового засідання Настроги А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину: ОСОБА_3 , за минулий час за період з 05.12.2018 року по 26.05.2026 року, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. Також просить стягувати аліменти на дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що рішенням Підволочиського районного суду шлюб, який було укладено 28.08.2011 р.між нею, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , розірвано 05.12.2018 р. Від цього шлюбу у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу донька проживає разом з позивачкою, перебуває на повному її утриманні. Батько практично з моменту народження дитини ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків та матеріального утримання дитини. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з проханням про надання допомоги, проте кошти на утримання дитини не надходили. Враховуючи те, що дитині потрібні кошти на одяг, харчування, лікування, позивачка змушена звернутись в суд з даним позовом
Ухвалою суду від 03 липня 2026 року у справі відкрито відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити вимоги.
Відповідач до суду не прибув, його представник адвокат Комаренко О.В. в судовому засіданні що позову заперечувала частково, з підстав, які зазначені у відзиві на позов. В зазначеному відзиві представник відповідача вказує, що позивачем не надано жодного належного доказу, який би підтверджував, що позивачка вживала заходів для одержання аліментів з відповідача у період з 05 грудня 2018 року по 26 травня 2026 року, та доказів ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги на утримання дитини у вказаний період. Відповідач не ухиляється та не ухилявся від виконання батьківських обов`язків, підтримки, надання фінансової допомоги доньці, що підтверджується поданими квитанціями переказу коштів. Перекази коштів здійснював постійно, однак усі квитанції не збереглися. Відповідач постійно спілкується з донькою, цікавиться її потребами та бажаннями, її захопленнями. ОСОБА_2 згідно довідки МСЕК має другу групу інвалідності. Крім того на його утриманні знаходиться матір пенсійного віку та син від першого шлюбу ОСОБА_4 , 2003 р.н. Виходячи із наведеного, відповідач просить визначити суму аліментів в розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку та відмовити у вимозі про стягнення аліментів за минулий час за період з 05.12.2018 року по 26.05.2026 року.
Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що доводи, наведені нею у позовній заяві обґрунтованими. Звертає увагу, що відповідач від самого народження доньки не сплачував жодних коштів на утримання та належне забезпечення дитини. Відповідач згадує, що на його утриманні знаходиться син та матір пенсійного віку. Однак, син відповідача від першого шлюбу є дієздатним та немає будь яких перешкод для нормального фізичного та морального розвитку як особистості. Щодо матері, то відповідачем додана інформація про те, що вона отримує пенсію в розмірі не меншому 6500 грн, що дає їй змогу утримувати себе. Згідно долученої відповідачем довідки МСЕК про ІІ групу інвалідності, то строк дії призначеної групи закінчений 01.06.2024 р. Станом на даний час відповідач не підтвердив та не продовжив строку дії групи інвалідності. Крім того, зазначає, що в даному позові не вирішується питання щодо встановлення порядку побачень дитини з батьком чи визначення місця проживання дитини.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.
Суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина.
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі – СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).
Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 18 квітня 2021 року Підволочиським районним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
05 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюб розірвано, що підтверджується рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області у справі №604/1257/18. Рішення вступило в законну силу.
Відповідно до акту від 01 липня 2026 року, виданого ОСОБА_5 - начальником ССД, ОСОБА_6 - головним спеціалістом ССД, Журавель О.о. - начальником ЦПСПу, ОСОБА_3 , 2014 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з мамою ОСОБА_1 , 1985 року народження, бабусею - ОСОБА_7 , 1964 року народження, прабабусею - ОСОБА_8 , 1943 року народження, що також підтверджується довідкою про склад сім`ї від 01.07.2026 року.
ОСОБА_3 відвідує 6А клас Скалатського ліцею Скалатської міської ради Тернопільської області (довідка №66 від 29.06.2026 року).
Згідно довідки №9 від 25.05.2026 р, виданої Скалатським міським головою, ОСОБА_1 , працює на посаді керівника комунального закладу Центру надання соціальних послуг Скалатської ТГ з 04.04.2016 р по даний час.
На підтвердження витрат, які несе позивачка з утримання дочки, вона надала суду чеки про оплату відвідування гуртків відділу культури Скалатської МР, на загальну суму 2940 грн, акти надання послуг ортодонта ОСОБА_3 .
В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила суду, що їй відомо, що відповідач майже не приймає участі у фінансовій підтримці дитини, подарунки купує лише на прохання дитини, відпочинок в м. Полтаві фінансувала позивач. Дитина хворіла та потребувала значних коштів, однак відповідач на лікування не допомагав, вона особисто позичила позивачу гроші на лікування дитини.
На часткове спростування наведених позивачем тверджень, відповідач подав до суду платіжні інструкції, а також скриншоти переписки з дитиною в месенджері, згідно з якими відповідач здійснює витрати на дитину.
Суд, аналізуючи наведене вище крізь призму норм законодавства, дійшов висновків про те, що стан здоров`я дитини ОСОБА_3 є задовільним, матеріальне становище стабільне (мати піклується про дочку, створила їй належні умови для гармонійного розвитку); матеріальне становище відповідача не є скрутним, його син досяг 23 річного віку, іншихї неповнолдітніх дітей немає, мати отримує пенсію, стан здоров`я відповідача дозволяє виконувати роботу не пов`язану з тривалою хотьбою.
Суд також враховує, що фінансові можливості щодо утримання дитини ОСОБА_3 у батька не обов`язково повинні відповідати фінансовим можливостям щодо утримання дитини матір`ю, хоча і не є підставою для звільнення батька від сплати аліментів. Кожен з батьків несе відповідальність за забезпечення дитини в межах своїх фінансових можливостей. Такі можливості матері повинні носити реальний характер та забезпечити ефективне виконання рішення суду, аби воно не було декларативним.
Отже, суд, виходячи із захисту інтересів дитини – ОСОБА_3 , забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона би мала тоді, коли утримувалася обома батьками, враховуючи ст. ст. 180 - 183 СК України, вважає, що позовні вимоги є підставними в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
Щодо вимоги про стягнення аліментів за минулий період, то суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: 1) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; 2) ухилення відповідача від надання утримання дитині.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Отже, частиною 2 статті 191 СК України закріплено можливість стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час. Однак, умовами стягнення аліментів за минулий час є обов`язкове доведення позивачем, що: 1) позивач дійсно вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача; 2) відповідач вчиняв дії щодо ухилення від сплати аліментів на утримання дитини.
При цьому, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, свідомим невиконанням своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.
Однак, позивачем не доведено, що вона дійсно у період з 05 грудня 2018 року до дати пред`явлення до суду даного позову, тобто до 17 червня 2026 року, вживала заходів щодо одержання з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_10 , як не надано і будь-яких доказів що позивач у період з 05 грудня 2018 року до 17 червня 2026 року не могла одержати аліменти з відповідача саме у зв`язку з ухиленням відповідача від сплати таких аліментів.
Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Позивач не надала належних, допустимих та достатніх доказів, що у період з 05 грудня 2018 року по 26 травня 2026 року відповідач вчиняв дії щодо ухилення від сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 , зокрема, ухилявся від укладення договору про сплату аліментів, приховував своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи).
При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За відсутності належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що позивач у період з 05 грудня 2018 року до 26 травня 2026 року вживала заходи щодо одержання з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_10 , а відповідач вчиняв дії щодо ухилення від сплати таких аліментів, вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час є необґрунтованими.
При цьому, посилання позивача на те, що доказом ухилення відповідача від сплати аліментів є пояснення позивача, суд до уваги не бере та відхиляє як безпідставні та такі, що не ґрунтуються на нормах чинного цивільного процесуального законодавства України.
Таким чином, оскільки позивачем під час розгляду справи не доведено, що вона вживала заходів щодо одержання з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_3 у період з 05 грудня 2018 року до 26 травня 2026 року та матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що відповідач вчиняв дії щодо ухилення від сплати аліментів, наслідком яких стало те, що позивач не могла одержати аліменти у вищевказаний період, з урахуванням того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів за минулий час, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягають.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331,10 грн.
Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 142, 200, 223, 247, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 червня 2026 року до досягнення дитиною повноліття.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 10 (десять) копійок судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 10 вересня 2026 року.

Суддя Г.Б. Сидорак