П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3954/26 
Головуючий у 1-й інстанції: Горовенко Анна Василівна 
Суддя-доповідач: Боровицький О. А. 
05 серпня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Боровицького О. А. 
суддів: Курка О. П.  Ватаманюка Р.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року визнано неповажними, вказані позивачем у заяві за вх. №27544/26, підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду із позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - повернуто позивачу без розгляду.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Відповідач своїм правом, передбаченим, ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.
Сьомий апеляційний адміністративний суд, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії.
Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог за вх.№15603/26, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами на підтвердження поважності причин його пропуску.
У встановлений судом строк позивач на виконання ухвали суду від 20.03.2026 подала заяву (за вх. №27544/26) про поновлення пропущеного строку.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2026 повернуто позивачу, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду позивачем з адміністративним позовом.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 п.5 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, встановлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, та чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, як слідує з матеріалів справи, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог за вх.№15603/26, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами на підтвердження поважності причин його пропуску.
На виконання вказаної ухвали суду позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду.
Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції зауважує на те, що позивач із заявою про призначення пенсії за віком звернулась 07.09.2021 до Чуднівського об`єднаного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який здійснив розрахунок трудового стажу. Не погоджуючись із здійсненим розрахунком, позивач повторно звернулася до Чуднівського об`єднаного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
14.09.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком. Не погоджуючись з такою відмовою, позивач з метою відновлення свого порушеного права з вересня 2021 по серпень 2024 зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області із відповідними запитами та заявами для підтвердження трудового стажу.
Крім того, позивач протягом вказаного часу виявляла належну зацікавленість та вчиняла активні дії з метою отримання інформації на підставі яких документів було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок.
Більше того, 12.07.2024 знову звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії, та відповідно до рішення від 01.08.2024 №064150007672 позивачу було призначено пенсію за віком.
З рішенням відповідача від 14.09.2021 №6600-0213-8/70505 про відмову в призначенні пенсії не могла погодитись, оскільки вважала його незаконним та протиправним, вважає, що її страховий стаж перевищує 30 років, тому 05.06.2025 звернулася із заявою на адресу Головного управління ДПС у Житомирській області з метою отримання інформації про сплату податкових зобов`язань за період з 01.01.2004 по 30.07.2007, на що 12.06.2025 отримала відповідь.
12.06.2025 позивач повторно звернулась до Головного управління ДПС у Житомирській області з метою отримання інформації про сплату всіх видів податків, зборів та обов`язкових платежів за період з 01.01.2004 по 03.01.2017, та 20.06.2025 отримала відповідь на свій запит. В подальшому 25.08.2025 звернулась до керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зі скаргою на дії працівників Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на яку лише в жовтні 2025 року отримала відповідь.
У період з 01.08.2024 по жовтень 2025 року позивач продовжувала належну зацікавленість та вчиняла активні дії з метою отримання інформації на підставі яких документів було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок.
Крім того, з метою перерахунку та виплати пенсійного забезпечення, з урахуванням трудового стажу протягом здійснення підприємницької діяльності з 01.12.2001 по 31.01.2017, 14.10.2025 позивач звернулася із заявою до відповідача та 25.11.2025 отримала відповідь, у якій зазначено, що звернення від 14.10.2025 розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Також в даній відповіді повідомлено, що з питань пенсійного забезпечення були надані детальні роз`яснення у листі від 29.09.2025 №32651-30028/К-02/8-0600/25, які залишаються в силі.
А тому враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції ввважає, що фактичною датою коли вона дізналася про порушення своїх прав є дата отримання відповіді від відповідача, а саме - 29.09.2025, яку отримала лише 10.10.2025.
Разом з тим, виходячи з системного аналізу положень статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що звернення до адміністративного суду з позовом після закінчення строків, установлених законом, не має безумовним наслідком повернення позовної заяви.
Так, статтею 123 КАС України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому скористатись правом подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку ніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.
Тобто, на переконання колегії суддів в даному випадку суд першої інстанції дійшовши висновку, що позов було подано після закінчення встановлених законом строків, повинен був визнати неповажними причини пропуску вищеописаного строку звернення до суду та вжити всіх заходів щодо надання можливості позивачу звернутися із відповідною заявою про поновлення пропущеного строку та вказати інші підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду з адміністративним позовом.
Водночас, як слідує з матеріалів справи, суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу, дійшов висновку про відсутність підстав про задоволення клопотання щодо поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом та повернув адміністративний позов не надавши позивачу можливість подати заяву про поновлення пропущеного строку із зазначенням інших обґрунтувань поважності причин такого пропуску, чим порушив вимоги ст.123 КАС України.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 640/5645/19.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для Суду природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.
Зі змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі "Голдер проти Великої Британії" від 21.02.1975 року Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.
Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства свідчить, що постановлена передчасно оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії скасувати.
Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Постанова суду складена в повному обсязі 05 серпня 2026 року.

Головуючий | | | Боровицький О. А.
Судді | | | Курко О. П.    Ватаманюк Р.В.