Справа № 930/874/26
Провадження №2/930/962/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
02.07.2026 року       Немирівський районний суд
Вінницької області
в складі головуючого судді:     Алєксєєнка В.М.
при секретарі:       Загребельному О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Балюх Є.О. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 липня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір (оферту) № 06.07.2024-100001333, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 6000 грн строком на 98 днів, до 11 жовтня 2024 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 1,35 % за кожен день користування кредитом, також договором передбачено сплату комісії за надання кредиту у розмірі 15 % від суми кредиту та відповідальність за порушення умов договору.
Позивач зазначає, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахувавши 06 липня 2024 року кредитні кошти у сумі 6000 грн на платіжну картку відповідача, що підтверджується наданими до суду доказами.
Разом із тим, відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів та інших платежів, передбачених договором, належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на день звернення до суду утворилася заборгованість у загальному розмірі 17 838 грн, яка, за розрахунком позивача, складається з: 6000 грн – заборгованості за тілом кредиту, 7938 грн – заборгованості за процентами, 900 грн – комісії, пов`язаної з наданням кредиту, та 3000 грн – неустойки.
Посилаючись на наведені обставини та норми цивільного законодавства, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 06.07.2024-100001333 від 06 липня 2024 року у розмірі 17 838 грн, а також судовий збір у сумі 2662 грн 40 коп.
Ухвалою від 15.04.2026 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надсилання повісток за зареєстрованим місцем проживання та розміщенням оголошення на офіційному сайті суду відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву по справі не скористався, будь-яких клопотань та заяв не надіслав, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення.
Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності, а також у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи.
З урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності відповідно до вимог ст.ст. 76–81, 89 ЦПК України, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 06 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферту) № 06.07.2024-100001333, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 6000 грн строком на 98 днів, тобто до 11 жовтня 2024 року.
На підтвердження виконання своїх зобов`язань позивачем надано копію кредитного договору, заявку, квитанцію про перерахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, а також розрахунок заборгованості. Зазначені докази відповідачем не спростовані.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник – повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню саме у цей строк.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої договірні зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 6000 грн, натомість відповідач у визначений договором строк кредит не повернув та проценти за користування ним не сплатив.
Оскільки відповідач доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором суду не надав, вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6000 грн та процентів за користування кредитом у сумі 7938 грн є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення комісії, пов`язаної з наданням кредиту, у розмірі 900 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту.
Матеріалами справи підтверджується, що умовами кредитного договору сторони погодили сплату одноразової комісії за надання кредиту у розмірі 15 % від суми кредиту, що становить 900 грн, при цьому зазначений платіж був визначений як складова загальної вартості кредиту для споживача, про що відповідач був повідомлений під час укладення договору. Доказів недійсності зазначеної умови договору або її невідповідності вимогам законодавства суду не надано, а тому підстав для відмови у стягненні зазначеної суми суд не вбачає.
Разом із тим позовні вимоги в частині стягнення неустойки у розмірі 3000 грн задоволенню не підлягають.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки прострочення виконання відповідачем зобов`язань виникло в період дії воєнного стану, правові підстави для стягнення заявленої позивачем неустойки відсутні.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 6000 грн заборгованості за тілом кредиту, 7938 грн процентів за користування кредитом та 900 грн комісії, а всього 14 838 грн, тоді як у задоволенні позовної вимоги про стягнення неустойки у розмірі 3000 грн слід відмовити.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, а саме у сумі 14 838 грн із заявлених 17 838 грн, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662 грн 40 коп. Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2214 грн 40 коп. (2662,40 грн ? 14 838 грн ? 17 838 грн), тоді як решта судового збору покладається на позивача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 128, 141, 223, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 274-279, 280-284 ЦПК України, згідно ст.ст. 11, 509, 512, 514, 516, 525,526,530,551,599,610,611,615, 625 629,1050,1054 ЦК України, суд –
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за кредитним договором № 06.07.2024-100001333 від 06 липня 2024 року у загальному розмірі 14 838 (чотирнадцять тисяч вісімсот тридцять вісім) гривень 00 копійок, яка складається з: 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок – заборгованості за тілом кредиту; 7938 (сім тисяч дев`ятсот тридцять вісім) гривень 00 копійок – заборгованості за процентами за користування кредитом; 900 (дев`ятсот) гривень 00 копійок – комісії, пов`язаної з наданням кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2214 (дві тисячі двісті чотирнадцять) гривень 40 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуте Немирівським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: В.М. Алєксєєнко