Справа № 673/528/25 
Провадження № 2/673/68/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
13 липня 2026 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої - судді Грицишиної Л.В.
за участю секретаря судового засідання Осієвської Н.В.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката – Гуменюк А.Г., 
представника служби у справах дітей
Деражнянської міської ради – Гуцол Л.М.,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, органу опіки та піклування Деражнянської міської ради про позбавлення батьківських прав
ВСТАНОВИВ:
14.05.25р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить позбавити її батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачкою проживали як одна сім`я до травня 2023р. Однак, у червні 2023р. ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з проханням забрати сина, оскільки не мала можливості повноцінно за ним доглядати та здійснювати його виховання, з того часу син проживає з батьком. Позивач зазначає, що жодним чином не перешкоджає спілкуванню сина з матір`ю, завжди виступав ініціатором їх зустрічей. Однак, починаючи з червня 2023р. позивачка під час зустрічей з сином неодноразово перебувала в нетверезому стані, не надавала згоду на вакцинування сина, дозволяла собі грубу скандальну поведінку в присутності сина, в зв`язку з чим позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів. Пізніше відповідачка почала байдуже ставитися до сина, не телефонує, не проводить з ним час, жодного разу не з`являлася в садочку, під час відвідування медичних закладів, не приймає участі в його вихованні та утриманні сина, про що свідчить значна заборгованість по аліментах. Фактично позивач зазначає, що відповідачка самоусунулася від виховання сина, хоча має змогу його виховувати, тому позивач просить позбавити її батьківських прав відносно сина.
Ухвалою суду від 20.05.25р. відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.
Відповідач в судовому засіданні від 18.09.25р. та у відзиві на позовну заяву від 26.08.25р. проти позовних вимог заперечила, вказуючи, що підставою позбавлення батьківських прав батьків щодо дітей є виключно винна поведінка батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Визнає, що дійсно син ОСОБА_3 проживає із своїм батьком – ОСОБА_1 , оскільки вона має певні фінансові труднощі, проте від виховання сина не ухиляється, постійно підтримує спілкування з ним, зустрічається з сином кожних вихідних, стверджує, що у сина є потреба в зустрічах з нею.
Вказує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який застосовується у виняткових випадках за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують мати чи батька як загрозу для дитини, і допускаються лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише за наявності в їх діях вини. З огляду на зазначене, вважає позбавлення її батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 є необґрунтованим, тому в позові просить відмовити.
26.06.25р. та 06.08.25р. на адресу суду надійшли заяви третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, в яких вказується, що було проведено обстеження умов проживання батька з сином в м. Хмельницький за адресою їх проживання: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт від 24.06.25р. Враховуючи, що місцем проживання матері зазначено: АДРЕСА_2 , просять залучити до участі в справі також орган опіки та піклування Деражнянської міської ради для підготовки обґрунтованого висновку щодо умов проживання матері ОСОБА_2 . 
Ухвалою суду від 18.09.25р. третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено орган опіки та піклування Деражнянської міської ради.
Орган опіки та піклування Хмельницької міської ради повноважного представника в судове засіданні не направив, в заявах, надісланих на адресу суду просить розгляд справи здійснювати без участі їх представника. На виконання вимог ухвали суду від надіслав до суду висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради, в якому встановив недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо ОСОБА_3 .
Залучений до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Деражнянської міської ради в особі Служби у справах дітей в письмових поясненнях від 10.10.25р. та її повноважний представник в судовому засіданні вказують, що провести обстеження умов проживання ОСОБА_2 за її зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_2 неможливо, оскільки в будинку ніхто не проживає, будинок перебуває в аварійному стані, що підтверджується довідкою старости с. Гатна. При вирішенні спору, покладаються на розсуд суду.
Позивач та його повноважний представник судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити з підстав, вказаних в позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення рекомендованих листів за зареєстрованим місцем її проживання, у її електронний кабінет у підсистемі Електронний суд та шляхом розміщенням на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про її виклик.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка: ОСОБА_4 пояснила, що є знайомою ОСОБА_1 , працювала в дитячому садочку, який відвідував ОСОБА_3 , знала про ситуацію в їх сім`ї, по можливості допомагала батьку з дитиною, забирала до себе, зокрема, після мобілізації ОСОБА_1 дитина певний період проживала в неї, поки не було змоги відправити його до матері ОСОБА_1 в м. Полтаву. Підтвердила, що мати ОСОБА_2 фактично самоусунулася від виховання сина, в садочок не приходила, його життям не цікавилася.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив суду, що є другом ОСОБА_1 та хрещеним батьком ОСОБА_3 . Підтвердив, що під час відвідувань ним хлопчика, його мати ОСОБА_2 неодноразово перебувала в нетверезому стані, на даний час участі в житті сина не приймає.
Судом, в присутності представника служби у справах дітей Деражнянської міської ради було заслухано ОСОБА_3 (6 р.), який в судовому засіданні пояснив, що він на даний час проживає в бабусі, маму бачив давно, коли не пам`ятає, але хотів би з нею зустрітися.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Статтею 11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості.
Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
В силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю до травня 2023р. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син: ОСОБА_3 , батьками якого згідно свідоцтва про народження, виданого 07.09.2019р. Хмельницьким міським відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Хмельницькій області зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до листів Управління поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області від 28.04.25р. та 08.05.25р. ОСОБА_3 неодноразово звертався до органів поліції в зв`язку із перебуванням дружини, з якою він не проживає в нетверезому стані та присутністю у неї їх спільної дитини, за результатами проведення перевірки вказаних звернень гр. ОСОБА_2 пояснювала, що це ОСОБА_1 зводить на неї наклеп через ревнощі, матеріали списувалися.
Згідно судового наказу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.03.24р. з відповідачки на користь позивача на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 стягуються аліменти в розмірі 1/4 заробітку до досягнення ним повноліття. 
Відповідно до наданого Летичівським відділом ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області від 29.09.25р. розрахунку заборгованості по аліментах, що стягуються з ОСОБА_2 за виконавчим провадженням №75210632, заборгованість останньої із сплати аліментів станом на 01.09.25р. становить 56 303,00 грн
Згідно довідки-характеристики, виданої Лісогринівецьким дошкільним навчальним закладом «Ромашка» Лісогринівецької сільської ради», ОСОБА_3 з травня 2023р. був вихованцем навчального закладу, мати за період перебування дитини в садочку жодного разу не з`являлася, питаннями виховання дитини займався батько. 
Батько з сином проживають в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором оренди вказаної квартири від 18.10.23р.
Актом обстеження умов проживання, складеним спеціалістом відділу у справах дітей ХМР від 24.06.25р., умови проживання дитини визнано задовільними: є всі необхідні меблі, речі домашнього вжитку, побутова техніка, місце для сну, занять, одяг, взуття, іграшки, ліки тощо. 
Відповідно до характеристики від 24.03.25р. ОСОБА_1 з липня 2021р. працює в ТОВ «Автофест-транс», за місцем роботи зарекомендував себе позитивно, на обліку в лікаря нарколога не перебуває, має стабільний дохід, що підтверджується довідкою про доходи від 14.03.25р. 
Як вбачається із наданого на виконання ухвали суду від 24.11.25р. висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради Хмельницької області №89/01-31 від 23.01.26р., спеціалістами служби проведено обстеження житлових умов дітей в м. Хмельницькому за фактичним місцем проживання матері, вони є задовільними. 
Висновком від 23.01.26р. №89/01-31, затвердженим рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради, орган опіки та піклування встановив недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки органу опіки не надано інформації щодо винної поведінки матері, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи відсутність доказів, що позбавлення матері батьківських прав змінить життя на краще.
Судом встановлено, що востаннє відповідачка бачилася із сином кілька місяців назад. При цьому, жодними доказами об`єктивно не підтверджено, що зі сторони позивача створювалися перешкоди для її зустрічей та виховання дитини, на час вирішення спору судом не здобуто доказів того, що відповідач зверталася до позивача із проханням забезпечити їй спілкування з дитиною і в такому контакті їй було відмовлено.
Судом враховується, та не заперечується самим позивачем в судовому засіданні, що відповідач іноді телефонує та запитує про сина, проте, суд констатує, що відповідач протягом тривалого часу, що передував зверненню позивача з позовом не вживала дієвих заходів, спрямованих на налагодження стосунків із дитиною, не цікавилася його вихованням та розвитком, жодного разу не була в садочку, який син відвідував, не займалася здоров`ям сина, що підтверджується її відмовою надати згоду на його вакцинування, не утримує сина, хоча є працездатною особою, що підтверджується значним розміром заборгованості по аліментах, тому зі сторони останньої в певній мірі має місце винна поведінка по відношенню до виконання нею своїх батьківських обов`язків по вихованню сина.
Однак, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Крім того, суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини в силу якої питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина ( параграфи 57, 58 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України»). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.
Судом враховується, що у відзиві на позов та в судовому засіданні від 18.09.25р. відповідачка заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав та зауважувала про бажання вживати заходів, спрямованих на участь у вихованні сина, що може свідчити про інтерес до сина.
Вирішуючи даний спір, судом приймається до уваги і те, що до відповідачки раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. 
При цьому сам факт звернення позивачем до правоохоронних органів про притягнення відповідачки у 2023р. році до адміністративної відповідальності не доводить неналежного виконання нею батьківських обов`язків по відношенню до їхнього малолітнього сина та вчинення інших правопорушень, які б були пов`язанні із протиправною поведінкою щодо дитини.
Судом також приймається до уваги думка дитини ОСОБА_3 (6 років), який в судовому засіданні вказав, що хотів би ще побачити маму, що може свідчити про можливість відновлення у майбутньому відносин між ними як матері та сина.
З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку що позбавлення батьківських прав відповідачки щодо її малолітнього сина не сприятиме захисту його права на материнське піклування, не відповідатиме його інтересам.
Таким чином, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, а також усі обставини даної справи у їх сукупності, в тому числі позицію відповідачки щодо виконання нею батьківських обов`язків, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування до неї крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав щодо сина, а тому в позові слід відмовити.
При цьому, з метою забезпечення справедливої рівноваги прав дитини та матері - відповідача у справі, суд вважає за необхідне попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання сина, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків протягом одного року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 23, 81, 258, 259, 263-268, 273, 293 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, органу опіки та піклування Деражнянської міської ради про позбавлення батьківських прав, відмовити.
Попередити ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до виховання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків стосовно сина протягом одного року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
- позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
- відповідач: ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 ,РНОКПП НОМЕР_2 .
- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: 
1) орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради – м. Хмельницький, вул. Героїв Маріуполя, 3.
2) орган опіки та піклування виконавчого комітету Деражнянської міської ради Хмельницької області місце знаходження: Хмельницька область, м. Деражня, вул. Миру, 13, ЄДРПОУ 43974522.
Повний текст рішення складено 13.07.2026 року.

Суддя:	  	Л.  В.  Грицишина