Справа № 761/43697/25
Провадження № 2-др/761/105/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Савчук Ю.Н., за участю секретаря судового засідання Фортуни М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» Журавльова С.Г., про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФК Єврокредит» доОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 квітня 2026 року у справі № 761/43697/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено повністю.
14 квітня 2026 року представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» Журавльовим С.Гподано заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій він проси стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Єврокредит»понесені витрати на професійну правничу допомогу з урахуванням ч.1 ст. 141 ЦПК України у розмірі 11 200 грн.
В судове засідання учасники по справі не з`явилися, що відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України не є перешкодою для проведення судового засідання з розгляду даної заяви.
Суд, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, а також матеріали цивільної справи, вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено повністю.
З посиланням на ст. 141 ЦПК України представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11 200,00 гривень.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У позовній заяві , на виконання вимог ч.1 ст. 134, ч.1 ст.137 ЦПК України, ТОВ «ФК Єврокердит» було зазначено (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, який складає 11 200,00 грн. А також зазначено, що докази понесених витрат будуть надані у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України. Отже заявником було зазначено про понесені витрати і про те що такі докази будуть в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.
За вказаних обставин, суд вважає, що заява про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу подано до суду в строки передбачені ст. 141 ч. 8 ЦПК України.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. 
Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. (Постанова ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16).
На підтвердження розміру понесених витрат заявником подано Договір про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 року, Додаток № 1 до цього Договору, Додаток № 2 до договору «Вартість послуг (прейскурант)» від 01.07.2025 року; Додаток № 3 до Договору «Акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги», які містять перелік та вартість наданих послуг.
Відповідно до п.п. 3.4.1 п. 3.4 обсяг наданих послуг, період їх виникнення та сума гонорару за надання вказаних послуг, визначається Об`єднанням та зазначається в Акті приймання-передачі наданих послуг.
П.п. 3.4.2 п. 3.4 Договору передбачено, що розмір фактично стягнутої з боржників заборгованості, сума гонорару за фактичне стягнення заборгованості та період, за який сплачується такий гонорар, визначається Клієнтом та зазначається в Акті приймання-передачі наданих послуг. 
За змістом п.п 3.4.3 п. 3.4 Договору підписані Сторонами Акти приймання-передачі наданих послуг є підставою для проведення розрахунків за надану правничу допомогу.
Згідно з п.п. 3.4.4 п. 3.4 Договору винагорода виплачується у національній грошовій одиниці України шляхом безготівкового перерахування клієнтом на поточний рахунок об`єднання, вказаний в Договорі, протягом 60 календарних днів від дати підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг та на підставі наданого Об`єднанням рахунку.
Отже, доказів проведення розрахунків за Договором що, відповідно до умов п.3.4.4. п.3.4 Договору повинно було здійснюватися шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок об`єднання, заявником не подано. Сам Акт приймання-передачі наданих послуг за своєю правовою природою не є розрахунковим документом, а є лише документом, що підтверджує фактичне виконання робіт (надання послуг).
Відповідно до викладеного в постанові Верховного Суду у справі № 671/1957/20, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зі змісту статей 133, 137, 141 ЦПК України випливає, що при винесенні судом рішення стягненню та, відповідно, розподілу, залежно від результатів вирішення спору, підлягають лише документально підтверджені судові витрати.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлені витрати документально не підтверджені у спосіб, передбачений процесуальним законом. ТОВ «ФК Єврокредит» не надало жодного належного та допустимого доказу фактичної оплати правничої допомоги. У матеріалах відсутні квитанції чи інші документи, що підтверджують перерахування грошових коштів. Крім того, сам факт участі адвоката в судовому засіданні або надання ордеру не свідчить автоматично про понесення витрат. Суд повинен мати змогу переконатися не лише у факті залучення представника, а і в дійсному понесенні грошових витрат та їх відповідності розумним межам.
Керуючись ст. ст. 270, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені заяви представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» Журавльова С.Г., про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФК Єврокредит» доОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: