ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2026 року | м. Дніпро | справа № 340/1617/26

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.04.2026 ( суддя Брегей Р.І.) в адміністративній справі №340/1617/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із адміністративним позов до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:
визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 04 лютого 2026 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 27 січня 2026 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 27 січня 2026 року, керуючись приписами пункту “в” частини 1 статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” і правовим висновком суду;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 усі періоди праці на посаді тракториста у Товаристві з обмеженою відповідальністю Агрофірма “Шевченка” з 01 січня 2000 року по 15 листопада 2019 року. 
Рішенням рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.04.2026 адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору. В апеляційній скарзі зазначає, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно із довідкою № 12/01 від 12 січня 2026 року з 01.01.2000 року по 02.11.2004 року, з 04.04.2005 року по 01.11.2006 року, з 20.03.2007 року по 01.12.2007 року, з 21.03.2008 року по 18.11.2008 року, з 31.03.2009 року по 07.11.2011 року, з 31.01.2012 року по 10.02.2012 року, з 02.03.2012 року по 15.11.2019 року, так як зазначена у довідці посада тракторист не відповідає посаді зазначеної у чинному законодавстві - тракторист-машиніст.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне. 
27. 01.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Заяву про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області та прийнято рішення від 04.02.2026 року № 110850002637 про відмову в призначенні пенсії.
У рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії на пільгових умовах становить 30 років, з них не менше 20 років на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах та інших підприємствах сільського господарства, а у ОСОБА_1 страховий стаж на посаді тракториста-машиніста становить 04 роки 08 місяців 28 днів, оскільки до пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно із довідкою № 12/01 від 12 січня 2026 року з 01.01.2000 року по 02.11.2004 року, з 04.04.2005 року по 01.11.2006 року, з 20.03.2007 року по 01.12.2007 року, з 21.03.2008 року по 18.11.2008 року, з 31.03.2009 року по 07.11.2011 року, з 31.01.2012 року по 10.02.2012 року, з 02.03.2012 року по 15.11.2019 року, так як зазначена у довідці посада тракторист не відповідає посаді зазначеної у чинному законодавстві - тракторист-машиніст.
ОСОБА_1 вважає протиправною відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, тому звернувся до суду.
Спірним в цій справі є питання правомірності відмови у призначенні особі пенсії за віком на пільгових умовах. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.
Пунктом 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Згідно з пунктом «в» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі – Закон № 1788-ХІІ) в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ (далі Закон №213-VІІІ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/20 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III „Прикінцеві положення“ Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року № 213-VIII (справа № 1-5/2018(746/15))визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б“-„г“ статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
Конституційним Судом України в частинах другої-третьої резолютивної частини рішення встановлено, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б“-„г“ статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б“-„г“ статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме стаття 13 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, зокрема: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
в) трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Відтак, Законом №1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 встановлено право на пенсію за віком на пільгових умовах трактористам-машиністам, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, основним документом, який підтверджує стаж роботи особи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, необхідне у випадку відсутності трудової книжки або відсутності в ній відповідних записів.
Підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, як вказано вище, є відсутність необхідного пільгового стажу 20 років.
Згідно з відомостями трудової книжки колгоспника серія НОМЕР_1 від 24.01.1991 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема:
з 01.01.2000 по 02.11.2004 працював трактористом у ТОВ «Агрофірма Шевченка» (записи № 03- 06);
з 04.04.2005 року по 01.11.2006 року працював трактористом у ТОВ «Агрофірма Шевченка» (записи № 09- 12);
з 20.03.2007 року по 01.12.2007 року працював трактористом у ТОВ «Агрофірма Шевченка» (записи № 15- 16);
з 21.03.2008 року по 18.11.2008 року працював трактористом у ТОВ «Агрофірма Шевченка» (записи № 19- 20);
з 31.03.2009 року по 07.11.2011 року працював трактористом у ТОВ «Агрофірма Шевченка» (записи № 23- 24);
з 31.01.2012 року по 10.02.2012 року працював трактористом у ТОВ «Агрофірма Шевченка» (записи № 27- 28),
з 02.03.2012 року по 15.11.2019 року працював трактористом у ТОВ «Агрофірма Шевченка» (записи № 31- 32).
Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма “Шевченка» від 12.01.2026 року “ 12/01 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 працював трактористом з 01.01.2000 по 02.11.2004 року, з 04.04.2005 року по 01.11.2006 року, з 20.03.2007 року по 01.12.2007 року, з 21.03.2008 року по 18.11.2008 року, з 31.03.2009 року по 07.11.2011 року, з 31.01.2012 року по 10.02.2012 року, з 02.03.2012 року по 15.11.2019 року і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві.
Крім цього, довідка Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма “Шевченка» від 12.01.2026 року № 12/01 містить відомості про те, що періоди роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді тракториста з 01.01.2000 по 02.11.2004 року, з 04.04.2005 року по 01.11.2006 року, з 20.03.2007 року по 01.12.2007 року, з 21.03.2008 року по 18.11.2008 року, з 31.03.2009 року по 07.11.2011 року, з 31.01.2012 року по 10.02.2012 року, з 02.03.2012 року по 15.11.2019 року зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, що передбачене п. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове пенсійне страхування”.
Згідно архівної довідки Об`єднаного трудового архіву селищних, сільських рад Голованівського району від 16 січня 2026 року № 20/06-04/26 у документах архівного фонду Сільськогосподарський виробничий кооператив “Шевченка” (к-п. імені Шевченка) смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області у книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспників за період з 1991 року по 1999 рік є дані про стаж роботи ОСОБА_1 , у тому числі на посаді тракториста.
Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма “Шевченка» від 12.01.2026 року “ 12/01/1 Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма “Шевченка» є правонаступником СВК “Шевченка” згідно статуту агрофірми, зареєстрованого райдержадміністрацією 18.01.2000 року, а також згідно розпорядження райдержадміністрації № 138 від 10.04.1998 року колгосп ім. Шевченка перейменований в СВК ім. Шевченка.
ОСОБА_1 має посвідчення тракториста-машиніста серія НОМЕР_2 , а також талон попереджень серія АК № 287397, який є додатком до посвідчення тракториста-машиніста серія НОМЕР_2 . 
Згідно із «Загальносоюзним класифікатором професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів 186016», затвердженим постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 27 серпня 1986 року № 016, введеним в дію з 01 січня 1987 року та класифікатором професій ДК 003:2010 на зміну ДК 003:2005, затвердженим та введеним в дію наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року № 327, чинним на теперішній час, наявна узагальнююча професійна назва роботи - тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва.
Єдина назва професії тракторист-машиніст запроваджена в 1961 році та охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.
Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.
При цьому, зазначення у трудовій книжці професії/роботи як тракторист, не змінює характеру виконуваної ним роботи, оскільки охоплюється поняттям професії тракторист-машиніст.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 у справі № 681/813/17, від 10 травня 2018 року у справі № 196/1004/14-а.
У пункті 1 роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства», яке було надане до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який є чинний і сьогодні у незмінній редакції, зазначено, що до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).
Тому, правильним є твердження, що стаж роботи позивача на посаді тракториста у Товаристві з обмеженою відповідальністю Агрофірма “Шевченка” з 01 січня 2000 року по 15 листопада 2019 року є підтвердженим, отже, з урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність не зарахування до пільгового стажу позивача роботи на посаді тракториста у Товаристві з обмеженою відповідальністю Агрофірма “Шевченка” з 01 січня 2000 року по 15 листопада 2019 року.
З практики Європейського суду вбачається, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.
Частиною першою статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та статутом Пенсійного фонду.
Розділом ІІ Порядку № 22-1 встановлено перелік документів необхідних, зокрема, для призначення пенсії, у тому числі за віком на пільгових умовах.
Отже, вирішення питання про призначення пенсії, зокрема, перевірка поданих документів, обрахунок трудового і страхового стажу, є виключною компетенцією Пенсійного фонду.
Згідно з частиною другою статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відтак, з урахуванням викладеного, належним захистом порушеного права позивача є зобов`язання зарахувати до пільгового стажу позивача спірні періоди його роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю Агрофірма “Шевченка” з 01 січня 2000 року по 15 листопада 2019 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 27 січня 2026 року, керуючись приписами пункту “в” частини 1 статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” і правовим висновком суду.
Зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії відповідає приписам Порядку № 22-1, оскільки повторний розгляд заяви про призначення пенсії у випадку скасування судом рішення про відмову в її призначенні має здійснюватися саме тим територіальним органом Пенсійного фонду України, якого було уповноважено розглядати подану особою заяву вперше.
Саме ГУ ПФУ у Львівській області і має завершити процедуру призначення позивачу пенсії.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що надані до пенсійного органу докази у своїй сукупності підтверджують роботу позивача трактористом-машиністом, тому позивач має право на зарахування зазначених періодів його роботи до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.04.2026 в адміністративній справі №340/1617/26 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 03 вересня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 07 вересня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова