П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/13911/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В. 
Суддя-доповідач - Драчук Т. О. 
10 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Драчук Т. О. 
суддів: Полотнянка Ю.П.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12.01.2026 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо непроведення ОСОБА_1 індексації пенсії з 01.01.2025 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірах 1,11 (у 2020), 1,11 (у 2021), 1,14 (у 2022), 1,197 (у 2023), 1,0796 (у 2024) та з 01.03.2025 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115 (у 2025).
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 індексацію (перерахунок) пенсії: з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,11 (за 2020 рік), 1,11 (за 2021 рік), 1,14 (за 2022 рік), 1,197 (за 2023 рік), 1,0796 (за 2024 рік) та провести перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2025 та з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,115 (за 2025 рік) провести перерахунок з 01.03.2025.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вказане рішення залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2026.
20.05.2026 до Житомирського окружного адміністративного суду надійшла заява подана в порядку ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій позивач просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення. Вказує, що на момент подання вказаної заяви рішення суду не виконане, перерахунок/індексація не проведена та заборгованість не сплачена.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.06.2026 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Згідно з ч.1 ст.312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Оскільки рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справу належить розглядати у порядку письмового провадження.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а також відсутні клопотання про розгляд справи за участі сторін, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що як свідчать матеріали справи до перерахунку на виконання судового рішення ухваленого у даній справі розмір пенсії ОСОБА_1 вже обчислений із заробітної плати з 01.01.2025 - 6 245,52 грн, та з 01.03.2025 - 6 963,75 грн, яка визначена виходячи з показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії за 2014 - 2016 роки - 3 764,40 грн із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні 1,11; 1,11; 1,14, 1,197 та 1,0796 та з 01.03.2025 - 1,115 відповідно до постанов № 251, № 127, № 118, № 168, № 185, № 209 станом на 01.01.2025 становив 2 980,00 грн, в т.ч. 2 430,24 грн - розмір пенсії по інвалідності + 549,76 - щомісячна доплата відповідно до пункту 7 Постанови №185 для того, щоб розмір пенсійної виплати не був нижчим, ніж 2980 грн та станом на 01.03.2025 - 3 323,00 грн, в т.ч. 2 687,72 грн - розмір пенсії по інвалідності + 635,28 грн - щомісячна доплата відповідно до пункту 7 Постанови № 209 для того, щоб розмір пенсійної виплати не був нижчим, ніж 3 323 грн.
На виконання ухваленого у даній справі рішення № 240/13911/25 ОСОБА_1 з 01.01.2025 проведено індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії 3 764,40 грн із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796 та з 01.03.2025 - 1,115 відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 124, № 251, № 127, № 118, № 168, № 185, № 209 і розмір пенсії становить з 01.01.2025 -2 980,00 грн та з 01.03.2025 - 3 323,00 грн.
На підставі вказаного, суд першої інстанції зазначив, що судове рішення частково виконано відповідачем, зокрема в частині здійснення обрахунку.
Водночас, у разі незгоди з правильністю проведеного перерахунку, розміром пенсійної виплати, порядком виплати нарахованих сум або подальшими діями відповідача після виконання рішення суду, заявниця не позбавлена права звернутися за захистом своїх прав у передбачений законом спосіб.
При цьому, незгода позивачки із тим, яким чином виконано судове рішення відповідачем, не є підставою для встановлення судового контролю.
Суд першої інстанції вказує, що вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення, а тому процесуальна процедура вирішення питання щодо встановлення судового контролю за рішення суду, виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.
Розглядаючи заяву, подану в порядку статті 382 КАС України, суд не вирішує спір повторно, а лише усуває перешкоди на шляху виконання вже прийнятого раніше рішення.
При цьому, суд не може змінювати резолютивну частину рішення, яке виконується, надавати оцінку доказам, які не були надані суду при розгляді справи по суті, а тому, доводи позивачки стосовно протиправності дій відповідача щодо невиконання рішення є необґрунтованими.
Проаналізувавши вищенаведене, суд першої інстанції вважає, що відповідачем виконано рішення зобов`язального характеру в межах здійснення обрахунку, у зв`язку з чим відсутні підстави для встановлення судового контролю.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За приписами ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з ч. 2 та 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Як передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно з ч. 3-5 ст. 382 КАС України, якщо судове рішення набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.
Відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви.
За письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.
Отже, судовий контроль є самостійним механізмом забезпечення виконання рішення, який може реалізовуватись незалежно від стадії чи наявності виконавчого провадження.
Також, судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Таким чином, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №0640/3719/18, від 11.06.2020 у справі № 640/13988/19 та від 23.12.2020 у справі № 704/1167/19.
Так, згідно з матеріалами справи, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12.01.2026 (залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2026) зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 індексацію (перерахунок) пенсії: з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,11 (за 2020 рік), 1,11 (за 2021 рік), 1,14 (за 2022 рік), 1,197 (за 2023 рік), 1,0796 (за 2024 рік) та провести перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2025 та з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,115 (за 2025 рік) провести перерахунок з 01.03.2025.
В свою чергу, предметом спору в межах справи №240/13911/25 (в межах задоволених вимог) було саме застосування коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні.
В даному випадку як вбачається з розрахунку заробітку, позивачем застосовано коефіцієнти збільшення показника середньої ЗП 1.17 * 1.11 * 1.11 * 1.14 * 1.197 * 1.0796 * 1.115 та встановлено даний показник в розмірі 2,367928.
Середній заробіток за попередні три роки (2014-2016) визначено в розмірі 3764,40 та встановлено індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії (визначається в залежності від отримуваної заробітної плати по співвідношенню до середної заробітної плати по Україні) в розмірі 0,78123.
У зв`язку з чим середньомісячний заробіток для обчислення склав 6963,75. Також, як вбачається з матеріалів справи коефіцієнт стажу з урахуванням кратності (відповідно позивача) складає 0,39833.
Отже, з урахуванням вказаного фактично вбачається врахування відповідачем коефіцієнтів збільшення показника середньої ЗП 1.17 * 1.11 * 1.11 * 1.14 * 1.197 * 1.0796 * 1.115.
Разом з цим, позивач не погоджується з самою сумою отриманої пенсії та розрахунком вказаної пенсії.
Проте, колегія суддів зауважує, що предметом в межах даної справи було саме застосування коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати, а не правильність обрахунку пенсії та застосування певного середнього заробітку за попередні три роки, незастосування індивідуальний коефіцієнта для обчислення пенсії та коефіцієнта стажу з урахуванням кратності. Отже, доводи апелянта в частині неправильного обрахунку пенсії не є підставою для встановлення судового контролю.
Тобто, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що фактично відповідачем виконано рішення суду в межах справи №240/13911/25 (в межах задоволених вимог).
Як вказав суд першої інстанції, на виконання ухваленого у даній справі рішення №240/13911/25 ОСОБА_1 з 01.01.2025 проведено індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії 3 764,40 грн із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796 та з 01.03.2025 - 1,115 відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 124, № 251, № 127, № 118, № 168, № 185, № 209 і розмір пенсії становить з 01.01.2025 -2 980,00 грн та з 01.03.2025 - 3 323,00 грн.
Разом з цим, колегія суддів зауважує, що з урахуванням вказаних обставин та наявних матеріалів справи, відповідач виконав рішення суду в повному обсязі.
Відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що заява позивач про встановлення судового контролю в межах ст.382 КАС України не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Полотнянко Ю.П.    Смілянець Е. С.