КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2026 року Київ справа № 320/5686/18
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
25.10.2018 ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Києво-Святошинського об`єднананого управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просить:
- визнати протиправними дії щодо відмови в перерахунку пенсії із заробітної плати за період з 01.04.1987 до 31.03.1988;
- зобов`язати провести перерахунок пенсії із заробітної плати за період з 01.04.1987 до 31.03.1988 відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27.08.2018 (дати подачі заяви про перерахунок по формі), з урахуванням проведених виплат.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй протиправно відмовлено у проведенні перерахунку пенсії із заробітної плати за період з 01.04.1987 до 31.03.1988 відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27.08.2018 (дати подачі заяви про перерахунок по формі).
Ухвалою суду (суддя Харченко С.В.) від 03.12.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).
За змістом відзиву від 04.01.2019 відповідач позовні вимоги не визнає та у задоволенні позову просить відмовити. Обґрунтовуючи викладені заперечення, відповідач зазначив, що заробітна плата померлого годувальника позивача за період з 01.04.1987 до 31.03.1988, разом із заробітною платою за інші періоди, врахована при обчисленні пенсії.
У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 у відставку призначено повторний розподіл справи на підставі розпорядження від 02.12.2025 № 526-р/ка.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2025 суддю Скрипку І.М. визначено головуючою у справі.
Ухвалою суду від 19.03.2026 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Окрім того, здійснено заміну відповідача - Києво-Святошинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області (код ЄДРПОУ 41248571) на процесуального правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ 22933548).
Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
З 05.06.2012 позивачу призначена пенсія по втраті годувальника - ОСОБА_3 на підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При призначенні пенсії враховано заробітну плату ОСОБА_3 за 60 місяців з 01.04.1987 до 31.03.1992, у тому числі за період з 01.04.1987 до 31.03.1988.
27.08.2018 позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із заробітної плати з 01.04.1987 до 31.03.1988 (період роботи у зоні відчуження) відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У перерахунку пенсії позивачу відмовлено із посиланням на відсутність підстав.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із такого.
За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058-IV) та Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (Закон № 1788-XII).
Відповідно до статті 36 Закону № 1058-IV (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються, у тому числі, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:
1) були на повному утриманні померлого годувальника;
2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Згідно зі статтею 37 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 38 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.
Частиною першою статті 27 Закону № 1058-IV передбачено, що розмір пенсії за віком призначається за формулою:
П = Зп ? Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Згідно з частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
З аналізу наведених норм вбачається, що для визначення розміру пенсії на підставі частини першої статті 27 враховується заробітна плата за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року, проте за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Разом із тим, у разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж, але у всіх інших випадках, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
Як встановлено із матеріалів справи, позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із заробітної плати з 01.04.1987 до 31.03.1988 (період роботи у зоні відчуження) відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що також є предметом цього спору.
Із урахуванням того, що період з 01.04.1987 до 31.03.1988 складає менше, ніж 60 календарних місяців, то підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі частини першої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із заробітної плати за цей період, - відсутні.
Водночас статтею 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що у разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на вищевказану норму, однак цей припис передбачає обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що не є предметом спору, оскільки позивач звернулась до відповідача саме із заявою про перерахунок пенсії із заробітної плати з 01.04.1987 до 31.03.1988 (період роботи у зоні відчуження) відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Із урахуванням встановлених обставин та меж спірних правовідносин, підстави для задоволення позову відсутні.
З метою вирішення питання щодо наявності у позивача права на визначення розміру пенсії із застосуванням статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач має звернутися до пенсійного органу із відповідною заявою про перерахунок пенсії із заробітної плати з 01.04.1987 до 31.03.1988 (період роботи у зоні відчуження) відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.