ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

28 липня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/34380/25

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Кальника В.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги  ОСОБА_1 та Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року 
у адміністративній справі № 160/34380/25 за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року задоволено заявлений ОСОБА_1 у цій справі адміністративний позов та визнано протиправним та скасовано рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, оформлене протоколом засідання військово лікарської комісії від 02.09.2025 року № 2025-0902-1101-2253-7, яким скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлену Свідоцтвом про хворобу від №255/17/5768 від 26 листопада 2024 року, а також стягнуто з Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 1211,20 грн. 
Одночасно, виходячи з меж заявлених ОСОБА_1 позовних вимог у цій справі, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року Центральну військово-лікарську комісію Збройних сил України зобов`язано провести повторний медичний огляд ОСОБА_1 щодо встановлення його придатності до військової служби, згідно наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402.
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку: як позивачем по справі в частині зобов`язання ЦВЛК ЗС України провести повторний медичний огляд з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права; так і відповідачем по справі, який просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року в цілому з підстав допущення судом першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права, що зумовило прийняття незаконного та необґрунтованого рішення.
Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що звертаючись до суду ним було заявлено вимогу про визнання протиправним та скасування саме рішення ЦВЛК ЗС України від 02.09.2025 р., яку суд обґрунтовано задовольняючи, одночасно безпідставно вийшов за межі позовних вимог у цій справі та зобов`язав ЦВЛК ЗС України провести повторний медичний огляд, що не призводить до ефективного захисту його (позивача) прав, а навпаки створює для нього додаткове обтяження, і у вказаний спосіб на переконання позивача суд першої інстанції порушив вимоги ч.2 ст.9 КАС України якою визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, а вихід за межі позовних вимог допускається лише у випадках, прямо передбачених цим Кодексом та виключно якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Оскільки у позовній заяві з урахуванням уточнень від 17.12.2025 р. ним (позивачем) заявлялася одна вимога про визнання протиправним та скасування рішення ЦВЛК ЗС України від 02.09.2025, а вимога про зобов`язання провести повторний медичний огляд не заявлялась і обговорювалась лише в контексті критики дій відповідача, а не як обраний позивачем спосіб захисту, позивач вважає, що суд першої інстанції виходячи за межі позовних вимог керувався лише загальною тезою про необхідність ефективного захисту прав позивача, але без урахування того, що ефективність способу захисту визначається з точки зору самого позивача, а не суду, і має відновлювати порушене право, а не створювати нові правовідносини, проти яких позивач об`єктивно заперечує.
На підтвердження доводів апеляційної скарги, позивач також наголошує, що у спірному випадку сталося порушення його права на стабільність і презумпцію законності постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.11.2024 р., якою його було визнано непридатним до військової служби, але яке протиправно скасовано рішенням ЦВЛК ЗС України від 02.09.2025 р., тому належним і достатнім способом свого захисту позивач вважає саме скасування цього протиправного рішення. У той же час позивач зауважує, що зобов`язання судом провести повторний медичний огляд не відновлює його права, а підриває його правовий стан, в якому він (позивач) перебував до моменту порушення, і після скасування протиправного рішення ЦВЛК залишається чинною постанова ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.11.2024 р. (Свідоцтво про хворобу № 255/17/5768), а він (позивач) особою, визнаною непридатною до військової служби з виключенням з військового обліку, що саме і є поновленням порушеного права.
Оскільки покладення судом на ЦВЛК ЗС України обов`язку провести повторний медичний огляд легалізує саме той перегляд, проти неправомірності якого спрямовано його позов, та фактично надає відповідачу повторну можливість здійснити дії, які судом визнані протиправними, тобто, такий «спосіб захисту» не відновлює його порушене право позивача, а створює для нього обов`язок проходити медичний огляд, від якого він за чинним законодавством звільнений в силу постанови ВЛК від 26.11.2024 р.
Окремо в апеляційній скарзі позивач звертає увагу колегії суддів на те, що резолютивна частина рішення суду про зобов`язання ЦВЛК ЗС України провести повторний медичний огляд суперечить мотивувальній частині того ж рішення, в якій суд встановивши порушення ЦВЛК ЗС України внаслідок прийняття рішення без повідомлення позивача, без проведення повторного огляду та без контрольного обстеження, що свідчить формальність перегляду яке не ґрунтується на результатах об`єктивного медичного обстеження, що відповідно до ст.242 КАС України є самостійною підставою для скасування рішення в оскаржуваній частині як такого, що порушує вимогу обґрунтованості судового рішення, а також свідчить про порушення судом принципу диспозитивності адміністративного судочинства, закріпленого у ст.9 КАС України, оскільки суд не може нав`язувати позивачу спосіб захисту, який позивач не обирав, особливо якщо цей спосіб об`єктивно погіршує його становище, що узгоджується з позицією Конституційного Суду України, що викладена в рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 де зазначено, що правосуддя визнається таким лише за умови, що воно забезпечує ефективне поновлення в правах, а також з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.04.2023 року по справі № 757/30991/18-а, від 23.12.2021 року у справі №480/4737/19, від 17.02.2020 року у справі № 820/1961/18, від 01.04.2020 року у справі № 686/24003/18, від 19.02.2019 року у справі № 824/399/17-а, від 15.07.2019 року у справі № 235/499/17, від 30.10.2019 року у справі № 390/131/18, від 29.05.2019 року у справі № 2-3632/11, від 30.01.2018 року у справі № 804/1457/17, від 11.12.2018 року у справі № 802/295/17-а та інш.
Відповідач на підтвердження вимог апеляційної скарги описуючи обставини та процедуру прийняття ВЛК ЦВЛК ЗС України оскаржуваного у цій справі за результатом розгляду запиту слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області (вх. № 11393 від 23.06.2025) щодо правомірності прийняття постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 , вказує про право та повноваження ЦВЛК: розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК ( абз.15 пп.2.3.4 п.2.3 глави 2 розділу І Положення №402); а також колегіально, більшістю голосів приймати рішення про скасування постанови ВЛК (п.20.1 глави 20 розділу II Положення № 402). Одночасно відповідач зауважує, що приймаючи оскаржувану у цій справі постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ЦВЛК ЗС України лише засвідчило невідповідність форми скасованої постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 нормам Положення № 402, яке по суті не набрала чинності з огляду на порушення порядку затвердження відповідною штатною ВЛК, у зв`язку з чим позивача визнано таким, що підлягає медичному огляду у ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою подальшого прийняття обґрунтованої постанови ВЛК про ступінь придатності позивача до військової служби, попередній зміст якої особовому складу ЦВЛК ЗС України, позивачу або суду першої інстанції не може бути відомий.
Крім того, на підтвердження правомірності перегляду ЦВЛК ЗС України постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 про непридатність до військової служби ОСОБА_1 з метою перевірки її обґрунтованості на підставі листа слідчих органів, відповідач посилається на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2024 року у аналогічній справі за № 480/2384/24, а на спростування висновків суду першої інстанції відповідач звертає увагу апеляційної інстанції на той факт, що обов`язковий
виклик або присутність громадян, стосовно яких переглядаються постанови позаштатних ВЛК, нормами Положення №402 не передбачені, як і не передбачено обов`язку ЦВЛК ЗС України направляти військовозобов`язаних у заклади охорони здоров`я на контрольне обстеження та медичний огляд для підтвердження чи спростування попереднього діагнозу, або повідомляти їх про перегляд постанов. Одночасно відповідач наголошує, щодо наявності сумніву у позивача щодо правильності висновку стосовно ступеня його придатності, він мав право, самостійно або під час проведення повторного медичного огляду, особисто звернутися до ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно вимог Положення № 402 із пакетом документів, які б підтверджували протилежне, що підтверджується правовою позицією, викладеною у постанові Другого апеляційного суду від 06.11.2024 року у справі № 480/2384/24, а також у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 08.07.2024 у аналогічній справі № 200/2606/24, залишеного без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року та у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 08.07.2024 у справі № 200/2606/24, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року, і у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 19.09.2024 у справі № 200/4409/24, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2025 року, у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 16.12.2024 у справі № 200/7504/24, та у вже згаданій постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2024 року у справі № 480/2384/24, що у сукупності на переконання відповідача свідчить про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі в цілому та ухвалення іншого рішення про відмову у задоволені вимог позивача в повному обсязі.
Обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача та відзиву позивача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність застосування до них норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача та для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача, а відповідно і для скасування рішення суду першої інстанції в частині, яка стосується зобов`язання Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України провести повторний медичний огляд ОСОБА_1 щодо встановлення його придатності до військової служби, згідно наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, виходячи з нижченаведеного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено за матеріалами справи, на підставі пункту «а» статті 5 графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (Додаток 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008р. № 402) за встановленим діагнозом ОСОБА_1 було прийнято постанову ВЛК про непридатність позивача до військової служби з виключенням з військового обліку.
З долученого через підсистему ?Електронний суд 02.12.2025 файла, на якому міститься Свідоцтво про хворобу № 255/17/5768 від 26 листопада 2024 року вбачається, що військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_5 за розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 26.11.2024р. № 255/17/5768 було проведено медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_7 , який не служив у Збройних Силах та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 . За змістом вказаного Свідоцтва з`ясовано, що за результатом перевірки скарг, короткого анамнезу, а також даних об`єктивного дослідження і результатів спеціальних досліджень (пункти 7-11 Свідоцтва) було встановлено та у п.12 зазначеного Свідоцтва зазначено про встановлений ОСОБА_1 діагноз на підставі проведеного обстеження та відповідної медичної документації, а саме «ВІЛ інфекція, IV клінічна стадія. Хронічний холецистопанкреатит в стадії нестійкої ремісії. Часто рецидивуючий кандидоз ротової порожнини (два або більше епізодів протягом 6 місяців). Ангулярний хейліт. Герпетична інфекція. Оперізувальний лишай. Гепатоменалія, гепатоз печінки», а у п.13 цього Свідоцтва підсумовано, що на підставі 5-а графи II Розкладу хвороб ОСОБА_1 є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Відповідно, на підставі рішення військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 позивач 21.01.2025 р. отримав Військово-обліковий документ №300720211429690600019, відповідно до якого він є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. 
Оскільки у листопаді 2025 року позивач через мобільний додаток «Резерв +» дізнався про зміни щодо його статусу «виключений з військового обліку», він (позивач) звертався до ІНФОРМАЦІЯ_6 з відповідним питанням, а його представник 20.11.2025р. звертався з адвокатським запитом до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, у відповідь на які листом від 27.11.2025 року відповідач роз`яснюючи про створення з метою перевірки обґрунтованості прийнятих постанов ВЛК при ТЦК та СП про непридатність військовозобов`язаних до військової служби робочої групи із залученням лікарів-експертів з регіональних ВЛК, яка вповноважена розглядати вилучені медичні документи представниками силових структур в рамках проведення досудових розслідувань, повідомив, що до ЦВЛК ЗС України за встановленим порядком надійшов запит (вх. №11393 від 23.06.2025) слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, щодо правомірності прийняття постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 , відповідно чого Свідоцтво про хворобу № 255/17/5768 від 26.11.2024 було переглянуто та скасовано Протоколом засідання ВЛК ЦВЛК ЗС України від 02.09.2025 №2025-0902-1101-2253-7 на підставі звернення слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, яким було вилучено медичну справу громадянина ОСОБА_1 в ході досудового розслідування та додатком надані на розгляд до ЦВЛК ЗС України, а після розгляду наданих медичних документів та результатів досліджень, вони були повернуті вказаному слідчому управлінню.
Вказаним листом відповідач також повідомив, що відповідно до вимог ст.222 “Недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування" КПК України, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в гему обсязі, в якому вони визнають можливим, але ЦВЛК ЗС України не одержано дозвіл слідчого чи прокурора про розголошення запитуваної інформації тому у наданні відповіді по суті запиту відмовлено.
У відповідь на повторно направлений 01.12.2025 р. адвокатський запит на адресу ЦВЛК, відповідач 09.12.2025 року письмово повідомив, що Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України розглянуто повторний адвокатський запит в інтересах громадянина ОСОБА_1 відносно скасування ЦВЛК ЗС України постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надійшов на адресу ЦВЛК ЗС України 25.11.2025 та був зареєстрований за № 22370, і на зазначену у заяві відповідь від 27.11.2025 № 598/4/28855 була скерована на адресу представника позивача і надається додатком до цієї відповіді.
Позивач вважаючи за наведених вище обставин незаконними та протиправними дії Центральної ВЛК ЗСУ щодо скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_8 , звернувся до суду з позовом у цій справі заявляючи про скасування рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, оформленого протоколом засідання військово-лікарської комісії, яким скасовано постанову військово лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.11.2024р. № 255/17/5768.
Як встановлено колегією суддів, надаючи правову оцінку встановленим у цій справі обставинам та доводам позивача і відповідача, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень: Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, а також відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався Указами Президента України та продовжує діяти станом на сьогодні, а військове командування разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування одночасно доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави; а також Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон - №3543-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) яким саме встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів; та затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560), яким саме Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України і визначено особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період.
Зокрема, у даному спірному випадку виходячи зі змісту ст.1 Закону №3543-XII якою прописано розуміння мобілізації, як комплексу заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу, суд першої інстанції цілком обґрунтовано звернув увагу на положення ч.1 ст.22 Закону №3543-XII якою передбачено зобов`язання громадян проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, а також на ч.5 ст.22 Закону № 3543-XII якою чітко визначено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту), і призив громадян на військову службу під час мобілізації та на особливий період проводиться у визначеному Кабінетом Міністрів України Порядку, яким саме і прописано не лише: механізм реалізації повноважень та взаємодії між відповідними установами, органами, посадовими особами під час організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період; порядок оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил України, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України чи відповідного підрозділу розвідувальних органів України; процедура перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи; та порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; та процедура оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період і механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби; а також й розписана організація медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів.
З урахуванням наведених норм Закону №3543-XII, зокрема, на виконання положень ч.5 ст.22 якого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560), суд першої інстанції детально проаналізувавши зміст п.41, п.70, п.72, п.73, п.74, п.74-1, п.75, п.76, п.88, п.89 цього Порядку №560 цілком обґрунтовано акцентував увагу на тому, що процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями визначена затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402), відповідно до розділу І глави 1 п.1.2. Положення № 402 придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів визначає військово-лікарська експертиза, яка установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям, і згідно з п.2.1 глави 2 розділу І цього Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі), якими приймаються постанови ВЛК (ЛЛК), які оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Цілком правильно суд першої інстанції проаналізував у спірному випадку положення: 
- п.3.1 глави 3 розділу ІІ Положення № 402 якою визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП, а відомості з направлення осіб для визначення їх придатності до служби, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, надсилаються до інформаційно-комунікаційної системи «Медична інформаційна система Збройних Сил України» шляхом електронної інформаційної взаємодії, і контроль за направленням та проходженням військовозобов`язаними медичного огляду ВЛК покладається на керівника відповідного ТЦК та СП; ВЛК при ТЦК та СП заводить на кожного військовозобов`язаного картку обстеження та медичного огляду (додаток 13) у паперовій формі за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності. Картка обстеження та медичного огляду скріплюється печаткою закладу охорони здоров`я (установи), в якому ця ВЛК проводить медичні огляди; 
- п.3.2. глави 3 розділу ІІ Положення № 402 згідно якого повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП. Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення. Військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил України та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.
Зауважуючи на тому, що кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Ступінь придатності військовозобов`язаних до військової служби за станом здоров`я кожним лікарем визначається індивідуально. Висновки про придатність або непридатність військовозобов`язаних до військової служби, подані ними скарги та об`єктивні дані, виявлені у процесі медичного огляду, а також встановлений діагноз вносяться кожним лікарем до картки обстеження та медичного огляду та до інших документів, що засвідчується особистим підписом лікаря та скріплюється його особистою печаткою, із зазначенням дати проведення медичного огляду. До інформації про діагноз та результати медичних втручань (застосування методів діагностики, профілактики або лікування, пов`язаних із впливом на організм людини), які вносяться до картки обстеження та медичного огляду, додається відповідний код до кожного діагнозу та результату медичних втручань за класифікацією, визначеною НК 025 та НК 026, затвердженими наказом Міністерства економіки України від 04 серпня 2021 року№360 «Про затвердження та скасування національних класифікаторів. Під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.
- п.3.4. глави 3розділу ІІ Положення № 402 згідно якої перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові на: антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту «В» (HbsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту «С» (anti-HCV), реакція мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном або загальні антитіла до блідої трепонеми (RW); визначається група крові та резус-належність, проводяться рентгенологічне обстеження органів грудної клітки, ЕКГ. Особам старшим 40 років обов`язково проводиться вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор. Інші дослідження проводяться за показаннями. А направлення для проведення вказаних лабораторних та інструментальних досліджень може здійснюватися лікарями із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які залучаються для проведення медичного огляду військовозобов`язаних. Лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.
Під час дії правового режиму воєнного стану: ЕКГ виконується після 40-річного віку та за наявності медичних показань. Інші дослідження виконуються за показаннями.
- п.3.8. глави 3 розділу ІІ Положення № 402 якою визначено, що копія довідки ВЛК з підписом про ознайомлення та датою видається особі, яка пройшла медичний огляд.
Отже, на підставі аналізу змісту наведених вище Положень про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (Положень № 402) та з огляду на встановлений за матеріалами справи факт проходження позивачем медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановою якої, оформленої довідкою від 26.11.2024р. №255/17/5768, ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, суд першої інстанції обґрунтовано у цій справі зауважив, що оскаржуване позивачем рішення ЦВЛК про скасування постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 , що оформлено протоколом засідання військово-лікарської комісії ЦВЛК від 02.09.2025 року, було прийнято відповідачем без повідомлення позивача про перегляд та без призначення і без проведення повторного огляду та контрольного обстеження самого позивача і його медичних документів, а на спростування наведеного відповідачем не надано суду доказів.
Підсумовуючи зазначене, суд першої інстанції на переконання колегії суддів дійшов цілком законного та обґрунтованого висновку, що позивач не проходив фактично медичний огляд, а висновок військово-лікарської комісії про його придатність до військової служби, згідно спірного рішення є формальним та таким, що не ґрунтується на результатах об`єктивного медичного обстеження.
При цьому, суд першої інстанції правильно зауважив, що хоча проходження ВЛК є обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати певна відповідальність, але разом з тим обстеження та медичний огляд за результатами якого військово-лікарською комісією надається висновок про придатність до військової служби не має бути формальним, і якщо права особи, яка призивається на військову службу за мобілізацією, порушені фактом недотримання військово-лікарською комісією вимог щодо проведення медичного огляду та його документального оформлення, то в такому випадку належним способом захисту прав є скасування відповідної постанови військово-лікарської комісії, і у даному спірному випадку порушення прав позивача сталося внаслідок прийнятого Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України рішення, оформленого протоколом засідання військово лікарської комісії від 02.09.2025 року № 2025-0902-1101-2253-7, яким скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлену Свідоцтвом про хворобу від №255/17/5768 від 26 листопада 2024 року.
Колегія суддів у повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції у вищенаведеній частині, оскільки відповідно до Положення № 402, Центральна військово-лікарська комісія, як орган військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (п.2.3.1. Положення) має чітко визначені п.2.3.3 цього Положення повноваження, а також права (п.2.3.4. Положення): оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах;… а також запитувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: виписки (витяги) з матеріалів службового (спеціального) розслідування, матеріалів дізнання, досудового розслідування, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи; архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови; та залучати, у разі необхідності, головних медичних фахівців Збройних Сил України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи; направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження, медичний огляд, повторний медичний огляд; запитувати від закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, ТЦК та СП і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи (за необхідності); перевіряти у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) і закладах охорони здоров`я (установах) організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів.
При цьому, абзацом п`ятнадцятим підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I в редакції Наказу Міністерства оборони № 193 від 29.03.2017; із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства оборони № 262 від 27.04.2024 чітко визначено, що «розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати постанови будь-якої ВЛК» - Центральна військово-лікарська комісія має відповідно до саме Положення № 402, а рішення постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (п2.3.5. Положення).
У даному спірному випадку є беззаперечно встановленим, що переглядаючи правомірність оформленої Свідоцтвом про хворобу від №255/17/5768 від 26 листопада 2024 року постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 на підставі запиту Слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області (вх.№ 11393 від 23.06.2025), відповідачем взагалі не було дотримано вимоги Положення № 402, а посилання в апеляційній скарзі відповідача на дотримання ЦВЛК ЗС України вимог абз.15 пп.2.3.4 п.2.3 глави 2 розділу І та п.20.1 глави 20 розділу II Положення №402, якими чітко прописано обов`язок ЦВЛК ЗС України діяти відповідно та керуються Положенням № 402 є безпідставними і бездоказовими, а відповідно і не беруться колегією суддів до уваги, як підставу для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі.
Отже, оскільки під час розгляду запиту Слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області (вх.№ 11393 від 23.06.2025) та прийняття оскаржуваного у цій справі позивачем рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, оформленого протоколом засідання військово лікарської комісії від 02.09.2025 року № 2025-0902-1101-2253-7, яким скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлену Свідоцтвом про хворобу від №255/17/5768 від 26 листопада 2024 року – відповідачем по справі було грубо порушено вимоги Положення № 402, при цьому, відповідачем було проігноровано, що перегляд постанова ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 лікарською комісією (ЦВЛК) можливий тільки у межах ?Порядку оскарження висновку військово-лікарської комісії, а слідчий у межах кримінального провадження може лише витребувати копії довідок ВЛК, карток обстеження та медичного огляду шляхом направлення тимчасового доступу до речей і документів (за ухвалою суду) або в порядку ст. 93 КПК України, але це не є підставою для автоматичного перегляду чи скасування медичних висновків ЦВЛК, тим більш, що ініціювати перегляд постанови зазвичай має право сама особа (військовозобов`язаний/військовослужбовець) шляхом подачі заяви, надання медичних висновків про наявність помилок чи порушення процедури, а слідчий може тільки використати матеріали експертизи як доказ у суді для скасування протиправного рішення якщо в ході розслідування кримінальної справи виявлено ознаки службового підроблення або злочину з боку членів комісії (що у даному випадку не мало місця), колегія суддів наголошує, що у спірному випадку самого факту надіслання слідчим до ЦВЛК запиту недостатньо для скасування оформленої Свідоцтвом про хворобу від №255/17/5768 від 26 листопада 2024 року постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 .
У даному випадку колегія суддів звертає увагу на зміст долученого до матеріалів справи копії Протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії № 2025-0902-1101-2253-7 від 02.09.2025, яким саме Центральна ВЛК ЗСУ (Київ) постановила скасувати постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_9 , оформлену Свідоцтвом про хворобу № 255/17/5768 від 26.11.2024 року щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 , 1997 року народження, на підставі статті 5-а графи ІІ Розкладу хвороб “Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку”, враховуючи, що під час її прийняття та затвердження регіональною ВЛК було враховано недостовірні медичні дані, а військовозобов`язаного ОСОБА_1 , 1997 року народження визнано таким, що підлягає контрольному обстеженню та медичному огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_10 згідно вимог Положення.
Зокрема, відповідно до вказаного Протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії № 2025-0902-1101-2253-7 від 02.09.2025, Центральна ВЛК ЗСУ заслухали інформацію по запиту (вх. № 11393 від 23.06.2025) слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, щодо правомірності прийняття постанови військово-лікарської комісії (далі – ВЛК) при ІНФОРМАЦІЯ_11 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_12 відносно військовозобов`язаного ОСОБА_1 , 1997 року народження і долучені слідчим до цього запиту: Свідоцтво про хворобу № 255/17/5768 від 26.11.2024, виданого 26.11.2024 ІНФОРМАЦІЯ_13 ; картку обстеження та медичного огляду (ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_9 ) і витяг з Інформаційної Системи “Моніторинг соціально значущих хвороб” лише на підставі яких відповідач встановивши діагноз позивача, що визначений на підставі ст. графи наказу
«ВІЛ інфекція, ІV клінічна стадія. Хронічний холецистопанкреатит в стадії нестійкої ремісії. Часто рецидивуючий кандидоз ротової порожнини (два або більше епізодів протягом 6 місяців). Ангулярний хейліт. Герпетична інфекція. Оперізувальний лишай. Гепатомегалія, гепатоз печінки», що в свою чергу й стало для наведення у п.8 Протоколу Виснову лікаря експерта про те, що «Військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1997 року народження, 19.08.2024 пройшов медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_9 , та за встановленим діагнозом, на підставі пункту “а” статті 5 графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі-Розклад хвороб) (додаток 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (зі змінами), чинного на момент огляду, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, (далі-Положення)), ВЛК прийнято постанову “Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку”. Відповідно до Пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 2 до Положення), до пункту “а” статті 5 належать: захворювання, що входять до переліку нозологій клінічної стадії IV, а також клінічних стадій ІІ-ІІІ, за рівня CD4  постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_9 щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 , 1997 року народження, оформлену Свідоцтвом про хворобу № 255/17/5768 від 26.11.2024 “Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку”.
Тобто, по суті Центральною ВЛК ЗСУ при скасуванні постанови ВЛК нижчого рівня, тобто, постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_9 , оформленої Свідоцтвом про хворобу № 255/17/5768 від 26.11.2024 щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 , не було у визначений законом спосіб вмотивовано доведеність невідповідності попереднього висновку вимогам законодавства з підстав відсутності належного медичного обстеження чи порушення процедури. Оскільки ключовими критеріями такої вмотивованості є медична необґрунтованість діагнозу, процесуальні порушення під час огляду та ігнорування наявних медичних документів, або ж підтверджений у встановленому законом порядку факт вчиненого злочину, а у даному спірному випадку відповідач формально спирався тільки на запит Слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області і на витяг з Інформаційної Системи “Моніторинг соціально значущих хвороб”, але без повідомлення позивача про перегляд та без призначення і без проведення повторного фактично огляду чи обстеження самого позивача і без належного об`єктивного аналізу його медичних документів, колегія суддів наголошує, що у спірному випадку доказово є підтвердженим безпідставне скасування відповідачем рішення ВЛК нижчого рівня про виключення позивача з військового обліку за станом здоров`я, що є грубим порушенням прав позивача як громадянина України, оскільки військово-лікарські комісії, в тому числі і ЦВЛК, без дотримання чіткої процедури Положення № 402 та без реальних на це підстав не мають законних повноважень на перегляд та скасування раніше прийнятих рішень ВЛК лише за наявності формальних сумнівів, які не підтвердженні достатніми, належними, достовірними та допустимими доказами, якими до речі на переконання колегії суддів не можуть бути ні запит Слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області ні витяг з Інформаційної Системи “Моніторинг соціально значущих хвороб” оскільки:
- затверджений наказом МОЗ України від 25.07.2022 № 1317 Порядок ведення інформаційної системи "Моніторинг соціально значущих хвороб" впроваджений та використовується для відстеження епідемічної ситуації в країні, створення та використання єдиного інформаційного простору ВІЛ-інфекційних хвороб, супутніх та ко-інфекцій, туберкульозу, вірусних гепатитів, відслідковування пацієнтів на ЗПТ, якості та швидкості початку лікування, поширеності соціально значущих хвороб, а ця Інформаційна система призначена для: створення єдиного сховища даних рутинного епідеміологічного нагляду за ВІЛ-інфекцією/СНІДом, даних медичного нагляду за ВІЛ-інфікованими, туберкульозом, ЗПТ; інформаційної підтримки процесів моніторингу та оцінки; планування закупівель, обліку та контролю руху медичних препаратів та виробів медичного призначення; для зберігання персональних даних та медичної інформації про пацієнтів із соціально значущими хворобами, тощо; і відповідно, факт порушення забезпечення дійсності даних, чи доступу до ІС СЗХ доказується за допомогою технічних та юридичних засобів, серед яких виділяються системні логи (журнали подій), результатами комп`ютерно-технічної експертизи та звітами державного адміністратора, а не самим лише Витягом з інформаційної системи "Моніторинг соціально значущих хвороб", який слідчим надавався відповідачу разом із запитом вх.№ 11393 від 23.06.2025 (повний зміст якого навіть не розкрито відповідачем у протоколі засідання військово лікарської комісії від 02.09.2025 року № 2025-0902-1101-2253-7).
- а доведеність фальсифікації медичних документів має базуватися не на запиті слідчого «щодо правомірності прийняття постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно військовозобов`язаного ОСОБА_1 », а на сукупності доказів, що підтверджують умисел та підробку, зазвичай кваліфікованих за ?ст.358 КК України або ст.366 КК України, де ключовими елементами доказування є почеркознавчі та технічні експертизи, звірка з електронною системою охорони здоров`я (ЕСОЗ), свідчення вчиненого будь-якими особами злочину з приводу фальсифікації медичних документів та тощо, а винність певних осіб у фальсифікації доводиться лише вироком суду, що у даному випадку відсутні взагалі. на підтвердження вимог апеляційної скарги описуючи обставини та процедуру прийняття ВЛК ЦВЛК ЗС України оскаржуваного у цій справі за результатом розгляду щодо, вказує про право та повноваження ЦВЛК: розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (); а також колегіально, більшістю голосів приймати рішення про скасування постанови ВЛК (Положення № 402). Одночасно відповідач зауважує, що приймаючи оскаржувану у цій справі постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ЦВЛК ЗС України лише засвідчило невідповідність форми скасованої постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 нормам Положення № 402, яке по суті не набрала чинності з огляду на порушення порядку затвердження відповідною штатною ВЛК, у зв`язку з чим позивача визнано таким, що підлягає медичному огляду у ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою подальшого прийняття обґрунтованої постанови ВЛК про ступінь придатності позивача до військової служби, попередній зміст якої особовому складу ЦВЛК ЗС України, позивачу або суду першої інстанції не може бути відомий.
Отже, оскільки у даній справі судом першої інстанції повно, всебічно та структуровано проаналізовано як фактичні обставини спірних правовідносин і норм матеріального права, якими вони врегульовані, колегія суддів керуючись визначеними ст.2 КАС України критеріями перевірки правомірності рішень суб`єктів владних повноважень вважає цілком законним та обґрунтованим рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, оформленого протоколом засідання військово лікарської комісії від 02.09.2025 року № 2025-0902-1101-2253-7, яким скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлену Свідоцтвом про хворобу від №255/17/5768 від 26 листопада 2024 року, а тому вимоги апеляційної скарги відповідача в цій частині задоволенню не підлягають. 
Разом з тим, виходячи з заявлених у цій справі позивачем меж позовних вимог, внаслідок задоволення яких судом визнано протиправним та скасовано оскаржуване у цій справі оформлене протоколом засідання військово лікарської комісії від 02.09.2025 року № 2025-0902-1101-2253-7 рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, що є достатнім та ефективним способом захисту прав та інтересів позивача у цій справі, оскільки саме у такий спосіб максимально та дієво забезпечується поновлення порушених прав позивача саме шляхом скасування незаконного рішення суб`єкта владних повноважень, яким протиправно скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлену Свідоцтвом про хворобу від №255/17/5768 від 26 листопада 2024 року, і такий спосіб відновлення порушених прав позивача є адекватним фактичним обставинам справи, не суперечити суті позовних вимог повною мірою узгоджується з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду першої інстанції в частині зобов`язання Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України провести повторний медичний огляд ОСОБА_1 щодо встановлення його придатності до військової служби згідно наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, та відповідно вважає, що у зазначеній частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки виходячи за межі заявлених у цій справі ОСОБА_1 позовних вимог суд фактично за власною ініціативою вирішив спір не пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява у цій справі.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині, яка стосується зобов`язання Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України провести повторний медичний огляд ОСОБА_1 щодо встановлення його придатності до військової служби згідно наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, колегія суддів бере до уваги, що Верховний Суд у своїх постановах від 13.04.2023 року у справі №757/30991/18-а, від 12.10.2023 року у справі №160/21190/21, від 15.02.2024 року у справі №520/27906/21, від 17.04.2024 року у справі №300/3779/23 та багатьох інших, неодноразово наголошував на тому, що в адміністративному судочинстві діє принцип «диспозитивності», який покладає на суд обов`язок вирішувати лише тільки ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених позивачем вимог. Цей принцип також передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.
Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 29.05.2018 року у справі №800/341/17 та від 12.11.2019 року у справі №9901/21/19 зазначила, що вказаний принцип знайшов своє відображення і у ч.2 ст.9 КАС України, якою чітко визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог, а суд може вийти за межі позовних вимог лише у тому випадку, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У постанові від 22.02.2024 року у справі №990/150/23 Велика Палата Верховного Суду нагадала усталені підходи, сформовані судовою практикою, що за змістом зазначеної норми це право вийти за межі позовних вимог, суд може здійснити за результатом розгляду справи за наявності на це підстав. Тобто, процесуальний закон надає право (не обов`язок) суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів.
Разом з тим, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу «диспозитивності» самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Відповідно, право особи звернутися до суду із самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог. Відхилення від такого правила є можливим лише задля ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (постанови Верховного Суду від 13.04.2023 року у справі №757/30991/18-а, від 12.10.2023 року у справі №160/21190/21, від 17.04.2024 року у справі №300/3779/23, від 15.02.2024 року у справі №520/27906/21).
Застосовуючи наведені підходи до обставин цієї справи, судова колегія дійшла висновку, що вихід суду першої інстанції за межі предмету та підстав позову в цій частині є цілком необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам ст.9 КАС України та принципу диспозитивності адміністративного судочинства, що є підставою для задоволення вимог апеляційної скарги позивача та для часткового задоволення вимог апеляційної скарги відповідача в частині зобов`язання Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України провести повторний медичний огляд ОСОБА_1 щодо встановлення його придатності до військової служби, згідно наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402.
Оскільки адміністративний суд розглядає спір у межах предмета спору та визначеного позивачем способу захисту, а виходячи з положень частин 2, 3 статті 9 КАС України та правових висновків Верховного Суду, адміністративний суд розглядає справу виключно в межах предмета та підстав позову, визначених позивачем, і вихід за такі межі є виключним способом захисту, який допускається лише за умови його необхідності для ефективного захисту порушених прав та за відсутності ризику виникнення тотожного спору, але у даній справі позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначив предмет позову, і саме такий спосіб дійсно є достатнім для захисту та відновлення порушених прав позивача - колегія суддів виходячи з положень ст.242 КАС України, а також з огляду на зміст п.2 ч.1 ст.315 КАС України згідно якого за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення з урахуванням визначених ч.1 ст.317 КАС України підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині, тобто, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, вважає правильним скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року в частині зобов`язання Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України провести повторний медичний огляд ОСОБА_1 щодо встановлення його придатності до військової служби згідно наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402.
Керуючись ст.ст.310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити в повному обсязі. 
Апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року у адміністративній справі № 160/34380/25 – скасувати в частині зобов`язання Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України провести повторний медичний огляд ОСОБА_1 щодо встановлення його придатності до військової служби згідно наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року у адміністративній справі № 160/34380/25 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя Д.В. Чепурнов 

суддя В.В. Кальник