РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2026 м. Турка

Справа № 458/567/26
Провадження №2/458/394/2026
Турківський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді    Волинець М.З.
за участю секретаря судового засідання Матківської Р.Р.
Сторони:
позивач       ОСОБА_1 ,
представник позивача     ОСОБА_2 ,
відповідач     Боринська селищна рада Самбірського
району Львівської області,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Турка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Миньо Микола Миколайович, до Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Миньо М.М., подав до суду позовну заяву до Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання права власності в порядку спадкування, в якій просив визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька – ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно, а саме на 1/4 частку житлового будинку із приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері – ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на спадкове майно, а саме на 3/4 частку житлового будинку із приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Також просив витребувати у приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Федаша М.М. належним чином завірені копії спадкових справ, а саме № 56/2026, заведеної після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та № 57/2026, заведеної після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стислий зміст позовних вимог.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_7 , який до дня своєї смерті постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На час смерті був зареєстрований разом з дружиною ОСОБА_8 , сином ОСОБА_1 , невісткою ОСОБА_9 , та онуками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 ,. Від імені ОСОБА_7 заповіт не посвідчувався.
Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_7 першої черги спадкування за законом, та оскільки позивач на час смерті спадкодавця проживав разом з батьком, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7 на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
Також спадкоємцем майна померлого першої черги спадкування за законом є дружина померлого ОСОБА_8 , яка прийняла спадщину після смерті чоловіка на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
Інші спадкоємці першої черги спадкування за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України: дочка спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка спадкодавця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка спадкодавця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на день смерті спадкодавця не проживали разом з ним, заяв про прийняття спадщини не подавали, отже вважаються такими, що спадщини не прийняли.
До складу спадщини, що відкрилась після смерті  ОСОБА_7 , входить 1/2 частка житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності подружжя.
Таким чином, кожен із спадкоємців, які прийняли спадщину претендував на 1/4 частку вказаного житлового будинку після смерті ОСОБА_7 , в результаті чого після смерті останнього його дружині ОСОБА_8 належало 3/4 частки спірного будинку, з яких: 1/2 частка на праві спільної сумісної власності подружжя, а 1/4 частка в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_8 , яка до дня своєї смерті постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На час смерті була зареєстрована та проживала разом з сином ОСОБА_1 , невісткою ОСОБА_9 , та онуками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , р.н., ОСОБА_12 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на 3/4 частки житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою:  АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_8 склала заповіт, яким все своє майно на випадок смерті заповіла сину ОСОБА_1 .
Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_8 за заповітом, та вважається таким, що прийняв спадщину смерті ОСОБА_8 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, хоч і не оформив своїх спадкових справ.
Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині та які б у встановлений законом строк прийняли таку, немає.
У встановленому законом порядку позивач подав до нотаріуса заяви про видачу йому свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_7 та за заповітом після смерті матері ОСОБА_8 .
Однак, у видачі свідоцтв про право на спадщину йому відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке за життя спадкодавці не оформили. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач не в змозі в нотаріальному порядку оформити спадкові права, а тому змушений звернутись до суду.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 01.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 18.06.2026 о 12:00 год та витребувано докази в порядку ст. 84 ЦПК України.
16.05.2026 на адресу Турківського районного суду Львівської області від приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Львівської області Федаша М.М. надійшли копії спадкових справ № 56/2026, яка заведена після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та № 57/2026, яка заведена після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 27.05.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.07.2026.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, представник позивача адвокат Миньо М.М. подав клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника, а також без фіксування технічними засобами.
Представник відповідача Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився, 04.06.2026 через підсистему «Електронний суд» скерував до суду клопотання заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, зазначивши, що позов визнають.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору:  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6  у засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. 17.06.2026 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору:  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подали до суду заяви, в яких просили здійснювати розгляд справи № 458/567/26 за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування без їх участі, щодо задоволення позову не заперечують.
Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
З огляду на викладене, суд проводить розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.
Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Шандровець, Турківський район, Львівська область, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 01.03.2011 Турківським РВ ГУ МВС України у Львівській області.
Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , дата реєстрації 21.08.2002.
Згідно копії свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 від 08.06.1985, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , в графі батько зазначено ОСОБА_7 , а в графі мати ОСОБА_8 .
Відповідно до копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00057557639, сформованого 06.04.2026, 14.05.1967, між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , укладено шлюб. У зв`язку з чим ОСОБА_13 змінила прізвище « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_15 ».
ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Шандровець, Самбірський район, Львівська область, помер батько позивача ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Шандровецькою сільською радою Турківського району Львівської області 01.02.2010, актовий запис № 01.
Відповідно до довідки № 358 від 03.04.2026, виданої старостою села Шандровець виконавчого комітету Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, останнім місцем проживання спадкодавця відповідно до ст. 29 ЦК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_7 , разом з ним постійно проживали: дружина ОСОБА_8 , син ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_9 , онук ОСОБА_10 , онук ОСОБА_11 .
Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який виготовленого на замовлення ОСОБА_1 , житловий будинок, площею основи (забудови) 78,05 кв.м. збудований у 1986 році складається з: на мансардному поверсі з кімнати та передпокою, на першому поверсі з 2-х кімнат, коридора, кладовища, кухні та ванної кімнати, а також є господарські будівлі та споруди: стайня, стодола, шопа, погріб.
Загальна інвентаризаційна вартість нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату виготовлення технічного паспорта 14.04.2026, становить 339 645 грн, що підтверджується довідкою про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна № 5 від 15.04.2026.
Як вбачається з довідки за № 478 від 06.05.2026, виданою старостою села Шандровець виконавчого комітету Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, житловий будинок, що розташований за адресою:  АДРЕСА_1 , на балансі Шандровецької сільської ради не перебував та на баланс Боринської селищної ради не передавався.
Відповідно до довідки № 477 від 06.05.2026, виданою старостою села Шандровець виконавчого комітету Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, на території с. Шандровець не було перейменувань вулиці Верхній Кінець.
Відповідно до довідки № 476 від 06.05.2026, виданої старостою с. Шандровець виконавчого комітету Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, інші документи в Шандровецькому старостинському округу № 2 щодо житлового АДРЕСА_1 , не збереглися, окрім книг погосподарського обліку.
З довідки КП ЛОР «Самбірське МБТІ» № 688 від 15.04.2026 вбачається, що станом на 01.01.2013 згідно записів у реєстрових книгах та матеріалах інвентаризаційних справ Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстрований.
Відповідно до копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 474465648 від 27.04.2026, за параметрами пошуку право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження за адресою: АДРЕСА_1 , відомості відсутні.
Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 84776481 від 06.04.2026 після смерті ОСОБА_7 приватним нотаріусом Федаш М.М. заведено спадкову справу № 56/2026, номер у спадковому реєстрі 75443763.
Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 85607162 від 12.06.2026 спадкодавець ОСОБА_7 , рік народження 1942, заповіту не залишив.
Згідно з даними з погосподарської книги за 1986-1989, 1991-1995, 1996-2000, випискою з погосподарської книги № 1 за 2016-2026 № 357 від 03.04.2026, а також даними погосподарського обліку за особовим рахунком № НОМЕР_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , був головою домогосподарства, що за адресою:  АДРЕСА_1 .
Відповідно до рішення Шандровецької сільської ради народних депутатів від 23.12.1993 «Про надання громадянам села безплатно у приватну власність земельних ділянок», ОСОБА_7 передано земельні ділянки площею 0,6 га та 0,08 га.
З наданої копії спадкової справи № 56/2026, заведеної після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що 06.04.2026 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся позивач ОСОБА_1 . Останній є спадкоємцем першої черги та вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття постійно проживав разом із спадкодавцем.
Іншим спадкоємцем першої черги спадкування, відповідно до ст.1261 ЦК України була ще дружина спадкодавця ОСОБА_8 яка вважається такою, що спадщину після чоловіка прийняла, оскільки на день його смерті проживала разом з ним.
Постановою приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Федаша М.М. від 27.04.2026 за № 74/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну йому частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та адресою: АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_8 , оскільки нотаріусу не представлено правовстановлюючі документи про право власності на спадкове майно, а також рекомендовано звернутися до суду для визнання ї належної йому частки нерухомого майна.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Шандровець, Самбірський район, Львівська область, померла мати позивача ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 24.04.2015 виконавчим комітетом Шандровецької сільської ради Турківського району Львівської області, актовий запис № 7.
Відповідно до довідки № 359 від 03.04.2026, виданої старостою села Шандровець виконавчого комітету Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, останнім місцем проживання спадкодавця відповідно до ст. 29 ЦК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , був житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . На день її смерті, разом із нею постійно проживали: син ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_9 , онук ОСОБА_10 , онук ОСОБА_11 , та онук ОСОБА_11 .
Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 84776595 після смерті ОСОБА_16 приватним нотаріусом Федаш М.М. заведено спадкову справу № 56/2026, номер у спадковому реєстрі 75443796.
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 85607051 від 12.06.2026, ОСОБА_8 за життя своїм майном розпорядилася, а саме 29.01.2013 склала заповіт. Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 02.
Відповідно до копії заповіту, посвідченого 29.01.2013 секретарем виконкому Шандровецької сільської ради М.М. Данило., ОСОБА_8 усе своє майно заповіла позивачу.
З наданої копії спадкової справи № 57/2026, заведеної після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що 06.04.2026 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернувся позивач ОСОБА_1 . Останній є спадкоємцем за заповітом та вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття постійно проживав разом із спадкодавцем.
Постановою приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Федаша М.М. від 27.04.2026 за № 75/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належу йому частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_8 , оскільки нотаріусу не представлено правовстановлюючі документи про право власності на спадкове майно, а також рекомендовано звернутися до суду для визнання йому належної частки нерухомого майна.
З огляду на викладене, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, позивач через відсутність правовстановлюючих документів про право власності на спадкове майно позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому звернувся до суду.
Застосовані судом норми права та мотиви їх застосування.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
На підставі поданих та досліджених доказів, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є сином спадкодавців ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно наявної в матеріалах справи інформації, зокрема із записів в погосподарській книзі за 1986-1989, 1991-1995, 1996-2000, виписки з погосподарської книги за період з 2016 по 2026, записів з погосподарського обліку за особовим рахунком № НОМЕР_4 , технічного паспорта житлового будинку, довідки про технічну характеристику від 18.05.2026, збудований у 1986 році та належав голові домогосподарства ОСОБА_7 .
Право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 (далі - Інструкція).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради.
Спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , збудований в 1986 році, що доводиться технічним паспортом та такий не містить відмітки про самочинне будівництво.
Суд встановив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.05.1967.
Спірний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , було побудовано подружжям під час перебування у зареєстрованому шлюбі до 2004 року, тобто до набрання чинності СК України, а тому при вирішенні справи підлягають застосуванню положення КпШС України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин.
Враховуючи те, що подружжям спірне майно було набуто в період шлюбу та до набрання чинності СК України, застосуванню підлягають статті 22, 24, 28 КпШС України.
Згідно зі ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
Вказані норми законодавства, що діяли на час виникнення спірних правовідносин, узгоджуються з нормами чинного законодавства України, зокрема статтею 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якою передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.
Стаття 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 14.04.2021 у справі № 761/20297/17.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на час побудови житлового будинку у 1986 році, перебували у зареєстрованому шлюбі, такий будинок не є особистою власністю ОСОБА_7 в контексті норм статті 24 КпШС України, то даний будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому, суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідатисвою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
Таким чином, суд вважає, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 входить право спадкодавця на 1/2 частки на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Заповіту ОСОБА_7 не складав, отже спадкування здійснюється за законом.
Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 є: дружина спадкодавця – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , син спадкодавця ОСОБА_1 24.05.1985, які вважаються такими, що спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняли оскільки проживали з ним постійно на день його смерті та у строк встановлений судом про відмову від прийняття спадщини не заявили.
Інші спадкоємці першої черги спадкування за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України: дочка спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка спадкодавця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син спадкодавця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка спадкодавця ОСОБА_6 , на день смерті спадкодавця не проживали разом з ним, заяв про прийняття спадщини не подавали, отже вважаються такими, що спадщини не прийняли.
06.04.2026 позивач ОСОБА_1 подав до приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Федаша М.М. заяву про видачу свідоцтва про право на прийняття спадщини, на підставі якої нотаріус відкрив спадкову справу № 56/2026 після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадкових прав.
ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_8 .
На підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що складу спадщини ОСОБА_8 входило право на 3/4 частки спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою, з яких 1/4 частки, яку вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_7 , проте спадкових прав не оформила, та 1/2 частки, яка належала їй на праві спільної сумісної власності.
Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_8 , за життя своїм майном розпорядилася, а саме 29.01.2013 склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1 . Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 02.
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_8 . Факт прийняття ним спадщини стверджується спільним проживанням разом із померлою на час відкриття спадщини, що підтверджується копією довідки № 358 від 03.04.2026, виданою старостою села Шандровець виконавчого комітету Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області.
Тобто, згідно ст.1268 ЦК України позивач вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його матері. Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, не заявив про відмову від вказаної спадщини.
Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині та які б у встановлений законом строк прийняли таку, - судом не встановлено.
Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавцю ОСОБА_8 спадкове майно, а саме право на 3/4 частки спірного будинковолодіння, позивач прийняв.
При цьому, приватним нотаріусом було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальних дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, через відсутність належних правовстановлюючих документів, виданих на ім`я спадкодавця ОСОБА_8 .
Відповідно до п. 4.12 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 (далі - Інструкція).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради.
Спірний спадковий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , збудований в 1986 році, що доводиться технічним паспортом та такий не містить відмітки про самочинне будівництво.
За таких обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення
При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цих прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідач у справі Боринська селищна рада Самбірського району Львівської області позов визнала.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подали до суду заяви, в яких не заперечили щодо задоволення позову.
Відповідно до положень матеріального та процесуального закону, змісту позовних вимог та їх обґрунтування, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача в спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування.
Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні її спадкових прав, а тому заявлений позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 206, 247, 259, 263, 265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Миньо Микола Миколайович, до Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_6 , право власності на 1/4 частку житлового будинку із приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Шандровець Турківського району Львівської області.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_6 , право власності на 3/4 частки житлового будинку із приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Шандровець Турківського району Львівської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Боринська селищна рада Самбірського району Львівської області, код ЄДРПОУ 05290787, адреса місцезнаходження: вул. Івана Франка, буд. 27, с-ще Бориня, Самбірський район, Львівська область, 82547.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .
Повний текст рішення суду складено 09.07.2026.

Суддя         Марія ВОЛИНЕЦЬ