ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2026 року Чернігів Справа № 620/6416/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Дубіної М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:

04.06.2026 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, у якому просить:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягала в ненарахуванні та невиплаті йому одноразової додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – постанова № 168), в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 05.05.2024 по 18.02.2025 (64 дні); 
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому одноразову додаткову винагороду, передбачену постановою № 168, в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 05.05.2024 по 18.02.2025 (64 дні).
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем порушено його право на отримання додаткової винагороди у розмірі в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання певних завдань за період з 05.05.2024 по 18.02.2025 (64 дні), що передбачена пунктом 1-1 постанови № 168, оскільки у цей період він брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в межах н.п. Побєда Курахівської міської громади Покровського району Донецької області, а також перебуваючи в Донецькій області, Краматорській район, Лиманська міська територіальна громада, що підтверджується належними документам, однак відповідач не здійснив йому виплату такої винагороди у такому розмірі.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 30.07.2026 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити позивачу строк звернення до суду з цим позовом; позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.
У відзиві на позовну заяву відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог зазначив, що довідка, яку було надано позивачем до позовної заяви, сама по собі не може слугувати належним доказом на підтвердження факту безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в районах ведення воєнних (бойових) дій, так як дана довідка є персональним документом щодо кожного військовослужбовця та використовується для формування матеріалів, необхідних для отримання статусу учасника бойових дій. У випадку з позивачем, для підтвердження його безпосередньої участі в бойових діях або заходах надається довідка військової частини, до якої для виконання завдань відряджений військовослужбовець. У довідці зазначається, кому вона видана, період виконання завдання, які саме завдання виконувались та підстави для її видачі, та відповідно, від умов виконання завдання, які зазначаються в довідці, залежить розмір додаткової винагороди. Також відповідач зазначає, що для виплати одноразової додаткової винагороди позивачеві в оспорюваний період за виконання ним бойових (спеціальних) завдань 30 днів (сумарно обчислених) – відсутні підстави, наявність яких визнана законодавством України обов`язковою, а саме відсутній рапорт командира підрозділу про участь позивача у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, 30 днів (сумарно обчислених), журнал бойових дій за спірний період не містить інформації про виконання позивачем або підрозділом, у якому проходив службу позивач, бойових (спеціальних) завдань 30 днів (сумарно обчислених), відомість обліку днів участі військовослужбовців у бойових діях або заходах; іменний список для проведення вечірньої повірки. Також, для нарахування та виплати одноразової додаткової грошової винагороди необхідне прийняття наказу командира військової частини, де проходив службу позивач – по особовому складу військової частини, проте для прийняття такого наказу у командира військової частини НОМЕР_1 відсутні підстави.
Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.
Позивача - солдата ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2023 № 246 призначено на посаду сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерної роти військової частини НОМЕР_1 . 
У подальшому, в період з 05.05.2024 по 20.07.24, позивача відряджено до військової частини НОМЕР_2 . 
У довідках військової частини НОМЕР_2 від 18.08.2024 № 1703/2002 та військової часини НОМЕР_1 від 24.03.2026 № 2378/61/26 про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, він брав участь у вказаних заходах у період з 05.05.2024 по 18.02.2025. 
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 18.028.2024 № 1703/2002 про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України позивач в період з 05.05.2024 по 20.07.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в межах н.п. Побєда Курахівської міської громади Покровського району Донецької області. 
У вказані довідці зазначено що вищевказаний факт встановлено на підставі: бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 № 103 дск від 04.05.2024, № 102т від 12.05.2024, № 204дск від 28.05.2024, № 192 дск від 24.05.2024; журналу бойових дій. Том 4, № 2 дск від 02.04.2024; рапорту командира інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_2 за травень 2024 ( № 5376р від 05.07.2024), БН командира в/ч НОМЕР_2 № 112 від 31.05.2024, 116 від 28.05.2024, БР командира в/ч НОМЕР_2 № 206дск від 28.05.2024, № 221дск від 02.06.2024, № 253дск від 11.06.2024, № 277дск від 20.06.2024, № 295дск від 29.06.2024; рапорту командира інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_2 за червень 2024 (№ 5377р від 05.07.2024). № 311дск від 05.07.2024, № 321дск від 10.07.2024, № 324дск від 12.07.2024, № 329дск від 14.07.2024, № 345дск від 19.07.2024; рапорту командира інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_2 за липень 2024 (№ 7072р від 19.08.2024). 
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 № 2378/61/26 від 24.03.2026 про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України позивач в період з 24.08.2024 по 27.11.2024, з 03.12.2024 по 23.01.2025, з 10.02.2025 по 18.02.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Краматорській район, Лиманська міська територіальна громада. 
У вказані довідці зазначено що вищевказаний факт встановлено на підставі: Бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 12.08.2024 № 13668т, бойового розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 13.08.2024 № БР445т/ОТ, бойового розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 13.08.2024 № 2895т/бр/ ОТУ, бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 від 18.08.2024 № 1510/5821дск, наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 269 від 03.09.2024, журналу бойових дій в/ч НОМЕР_1 № р/з 2т/ОКП від 29.07.2024, № р/з 14т/ОКП від 01.12.2024. 
Крім того, відповідно до витягу з бойового розпорядження командира НОМЕР_3 обр ТрО № 1510/9194дск. ОКП – Лиман 16.00 12.11.2024. Карта 50000, видання 2019 року, у зв`язку з посиленням оборонних рубежів на лінії бойових зіткнень в смузі відповідальності НОМЕР_3 обр ТрО позивач відряджався зі зброєю 12.11.2024 до 19.11.2024 в підпорядкування командира НОМЕР_4 обр ТрО.
Враховуючи, що станом на 20.10.2025 наказів про виплату позивачу одноразової винагороди на підставі пункту 1-1 постанови № 168 військова частина НОМЕР_1 (у штаті якої позивач проходив службу), не видавала, останній звернувся на Гарячу лінію Міністерства оборони України (звернення № ЛЕ-19372770 від 20.10.2025). 
Відповіддю військової частини НОМЕР_1 , без дати, № 1510/Вих ЗВГ/325 позивача повідомлено, що з приводу неотриманих виплат відповідь буде надана після більш глибокого опрацювання питання здійснених виплат, що на адресу в/ч надісланий рапорт командира в/ч НОМЕР_2 від 07.07.2024 № 1703/2490 з табелем обліку днів виконання бойових завдань, за які передбачено виплату одноразової допомоги у розмірі 70 тис. грн. 
Іншою відповіддю від 02.11.2025 № 1510/Вих ЗВГ/303 позивача проінформовано, що відповідь буде надана у термін до 11.11.2025. 
Станом на 30.04.2026 інформація про виплату (невиплату) позивачу одноразової винагороди від відповідача не надходила, у зв`язку з чим позивач направив на поштову адресу відповідача заяву про виплату йому вищевказаної грошової винагороди (поштове відправлення № 1400102836660). 
21.05.2026 вказану заяву повернуто, у зв`язку з тим, що відповідач її не отримував.
ОСОБА_1 , вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягала в ненарахуванні та невиплаті йому одноразової додаткової винагороди, передбаченої постановою № 168, в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 05.05.2024 по 18.02.2025 (64 дні), звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, які мають значення для правильного вирішення спору, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).
На підставі частини першої стаття 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває по цей час.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168, пунктом 1-1 якої установлено, що на період воєнного стану:
військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), членам груп протиповітряної оборони, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міноборони від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок № 260).
Згідно з пунктом 1 розділу XXXVII «Особливості виплати одноразової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку №260, на період воєнного стану військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань:
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно;
на тимчасово окупованій російською федерацією території України;
на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій;
на території противника.
Пунктом 2 розділу XXXVII «Особливості виплати одноразової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку №260 визначено, що підтвердження виконання бойових (спеціальних) завдань здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій або бойове донесення; рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про виконання бойових (спеціальних) завдань кожним військовослужбовцем (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) в умовах, визначених пунктом 1 цього розділу.
Інформацію про кількість днів виконання бойових (спеціальних) завдань у минулому місяці відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців, до 05 числа поточного місяця в установленому законодавством порядку.
Військовослужбовцям, які вибувають до нового місця служби (навчання) з виключенням зі списків особового складу частини та мають менше 30 днів виконання бойових (спеціальних) завдань в умовах, визначених пунктом 1 цього розділу, за які виплата одноразової винагороди не здійснювалась, інформація про такі дні зазначається у наказі командира військової частини (установи, організації).
За приписами пунктів 4, 5, 6 розділу XXXVII «Особливості виплати одноразової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку №260 виплата одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів військових частин (установ, організацій).
Накази про виплату одноразової винагороди особовому складу, у якого право на отримання одноразової винагороди настало у минулому місяці, видаються до 05 числа поточного місяця на підставі:
даних обліку днів для виплати одноразової винагороди, які підтверджують наявність сумарно обчислених 30 днів виконання завдань військовослужбовцями в умовах, визначених пунктом 1 цього розділу, за які виплата одноразової винагороди не здійснювалась;
інформації про кількість днів виконання бойових (спеціальних) завдань для виплати одноразової винагороди, зазначеної у витязі з наказу командира військової частини (установи, організації) за попереднім місцем проходження служби військовослужбовця;
інформації про кількість днів виконання бойових (спеціальних) завдань для виплати одноразової винагороди, зазначеної військовою частиною (установою, організацією), до якої для виконання завдань був відряджений військовослужбовець.
Підготовка проєктів наказів для здійснення виплати одноразової винагороди покладається на підрозділи, що відповідають за ведення обліку особового складу.
Отже, на період воєнного стану, згідно з пунктом 1-1 постанови №168, розділом XXXVII «Особливості виплати одноразової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку №260, військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70 000 грн за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань: під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно; на тимчасово окупованій російською федерацією території України; на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Підтвердження виконання бойових (спеціальних) завдань здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій або бойове донесення; рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про виконання бойових (спеціальних) завдань кожним військовослужбовцем.
Відповідно до статті 1 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII «Про оборону України» (далі – Закон № 1932-XII) бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Постановка бойових завдань підрозділам (елементам бойового порядку) здійснюється бойовим наказом, під час ведення бою (дій) або в інших умовах бойової обстановки - бойовим розпорядженням. Зазвичай вони доводяться до командирів підрозділів в усній формі.
У бойовому наказі вказується: висновки з оцінювання противника; завдання, які виконуються силами і засобами старшого командира на напрямку дій військової частини (підрозділу), а також завдання сусідів і розмежувальні лінії з ними; бойове завдання військової частини (підрозділу) та замисел бою (дій); бойові завдання штатним і доданим підрозділам (елементам бойового порядку); норма витрат ракет і боєприпасів на виконання бойового завдання; місце і час розгортання ОКП (ксП) та напрямок його переміщення, порядок передачі управління; час готовності до виконання завдання та порядок доповіді замислу старшому командиру.
У бойовому розпорядженні зазвичай командир вказує: стислі відомості про положення та характер дій противника; завдання, що виконуються силами і засобами старшого командира на напрямку дій підрозділів; бойове завдання підпорядкованим підрозділам; час готовності до бою (дій). За необхідності у ньому можуть бути зазначені завдання військової частини (підрозділу), сусідів та інші дані.
Бойові (попередні бойові) розпорядження і вказівки, які віддає командир усно, записуються в журнал відданих і отриманих розпоряджень, у якому відображається: дата, час і зміст розпоряджень, спосіб їх передачі або отримання, кому вони передані або повинні бути передані, від кого отримані.
Спірним питанням у даній справі є виплата позивачу одноразової винагороди в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання певних завдань, що передбачена пунктом 1-1 постанови № 168.
Для правильного вирішення цього спору суду необхідно з`ясувати правову природу одноразової винагороди та її відмінності від додаткової винагороди, обидві з яких передбачені пункту 1-1 постанови № 168.
Виплата одноразової винагороди здійснюється у разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що обов`язок ведення обліку днів виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань, складання відповідних відомостей обліку та довідок про безпосередню участь у виконанні бойових (спеціальних) завдань, а також підготовки проектів наказів про виплату одноразової винагороди в розмірі 70000 грн покладено саме на військову частину та її підрозділи, що відповідають за ведення обліку особового складу. Такий висновок прямо вбачається з приписів пункту 2 розділу XXXVII Порядку №260 та Порядку обліку днів, затвердженого наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 30.04.2024 №58926/С/1.
Військовослужбовець об`єктивно позбавлений можливості самостійно складати бойові накази, журнали бойових дій, рапорти командирів підрозділів та відомості обліку днів – ці документи знаходяться у виключному розпорядженні командування військової частини.
Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні близьких за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постанові від 05.06.2024 у справі №200/660/23, в якій Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вказав, що такі документи (бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій, журнал ведення оперативної обстановки, бойового донесення або постової відомості; рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань) не можуть знаходитись у позивача, оскільки оформлюються начальником (командиром) підрозділу, де проходить службу військовослужбовець.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 13.03.2025 у справі №360/561/23 викладено правовий висновок, відповідно до якого порушення порядку передання документів між військовими частинами не впливає на право військовослужбовця на отримання винагороди за участь у бойових діях або заходах з національної безпеки.
Наведені висновки Верховного Суду викладені у справах, предметом яких була виплата щомісячної додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн, передбаченої пункту 1 постанови №168. Водночас такі є застосовними до спірних правовідносин за аналогією, оскільки механізм підтвердження виконання бойових (спеціальних) завдань для виплати обох видів винагороди є однаковим.
Суд звертає увагу, що відповідно до копії довідки військової частини НОМЕР_2 від 18.08.2024 № 1703/2002 та військової часини НОМЕР_1 від 24.03.2026 № 2378/61/26 про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, він брав участь у вказаних заходах у період з 05.05.2024 по 18.02.2025. 
При цьому протягом 64 днів (сумарно обчислених) позивачем виконувались бойові (спеціальні) завдання під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно. 
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 18.028.2024 № 1703/2002 про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України позивач в період з 05.05.2024 по 20.07.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в межах н.п. Побєда Курахівської міської громади Покровського району Донецької області. 
У вказані довідці зазначено що вищевказаний факт встановлено на підставі: бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 № 103 дск від 04.05.2024, № 102т від 12.05.2024, № 204дск від 28.05.2024, № 192 дск від 24.05.2024; журналу бойових дій. Том 4, № 2 дск від 02.04.2024; рапорту командира інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_2 за травень 2024 ( № 5376р від 05.07.2024), БН командира в/ч НОМЕР_2 № 112 від 31.05.2024, 116 від 28.05.2024, БР командира в/ч НОМЕР_2 № 206дск від 28.05.2024, № 221дск від 02.06.2024, № 253дск від 11.06.2024, № 277дск від 20.06.2024, № 295дск від 29.06.2024; рапорту командира інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_2 за червень 2024 (№ 5377р від 05.07.2024). № 311дск від 05.07.2024, № 321дск від 10.07.2024, № 324дск від 12.07.2024, № 329дск від 14.07.2024, № 345дск від 19.07.2024; рапорту командира інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_2 за липень 2024 (№ 7072р від 19.08.2024). 
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 № 2378/61/26 від 24.03.2026 про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України позивач в період з 24.08.2024 по 27.11.2024, з 03.12.2024 по 23.01.2025, з 10.02.2025 по 18.02.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Краматорській район, Лиманська міська територіальна громада. 
У вказані довідці зазначено що вищевказаний факт встановлено на підставі: Бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 12.08.2024 № 13668т, бойового розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 13.08.2024 № БР445т/ОТ, бойового розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 13.08.2024 № 2895т/бр/ ОТУ, бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 від 18.08.2024 № 1510/5821дск, наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 269 від 03.09.2024, журналу бойових дій в/ч НОМЕР_1 № р/з 2т/ОКП від 29.07.2024, № р/з 14т/ОКП від 01.12.2024. 
Додатковим аргументом на користь участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України на лінії бойового зіткнення з противником є наявний в матеріалах справи витяг з бойового розпорядження командира НОМЕР_3 обр ТрО № 1510/9194дск. ОКП – Лиман 16.00 12.11.2024. Карта 50000, видання 2019 року, за змістом якого, у зв`язку з посиленням оборонних рубежів на лінії бойових зіткнень в смузі відповідальності НОМЕР_3 обр ТрО позивач відряджався зі зброєю 12.11.2024 до 19.11.2024 в підпорядкування командира НОМЕР_4 обр ТрО.
Тож вказані документи видані на підставі належних доказів, зокрема бойових наказів (бойових розпоряджень); журналу бойових дій або бойове донесення; рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про виконання бойових (спеціальних) завдань кожним військовослужбовцем, а тому позивач має право на виплату додаткової винагороди у розмірі до 70000,00 гривень за спірний період.
При цьому, суд зазначає, що неведення відповідачем передбаченого законодавством обліку днів виконання бойових (спеціальних) завдань, є додатковим і самостійним проявом протиправної бездіяльності відповідача.
Суд зазначає, що жодних доказів спростування вказаних вище фактів відповідачем не надано, а наведених вище обставин справи не спростовано.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено позивачу таку додаткову винагороду.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Суд враховує й те, що згідно пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257 – 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягала в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 одноразової додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» , в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 05.05.2024 по 18.02.2025 (64 дні). 
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 05.05.2024 по 18.02.2025 (64 дні). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач – ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 ).
Відповідач - військова частина № НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_6 ). 

Суддя Марія ДУБІНА