ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

15 липня 2026 року	Справа №160/93/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій позивач просить суд: 
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії №046850019172 від 23.09.2025 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії на загальних підставах весь період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 27.07.1983 та трудової книжки НОМЕР_2 від 01.01.1990, а саме з 26.07.1983 по 01.09.1988, з 02.09.1988 по 31.12.1989 (перебування по догляду за дитиною до 3-х років), з 01.01.1990 по 02.04.1994, з 30.03.1995 по 03.06.2000, з 05.06.2000 по 13.07.2000, з 13.07.2000 по 29.03.2001, з 21.01.2003 по 17.10.2003 - виплата допомоги по безробіттю, з 05.01.2005 по 01.07.2005 - виплата допомоги по безробіттю, з 17.01.2007 по 11.01.2007 - виплата допомоги по безробіттю, з 22.06.2009 по 12.03.2010 - виплата допомоги по безробіттю, врахувати при призначенні пенсії архівні довідки Славгородської селищної ради Синельниківського районну Дніпропетровської області № К-45 від 27.08.2025, № К-46 від 27.08.2025, № К-47 від 27.08.2025 та розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, подану 16.09.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позивачу було відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. При цьому до страхового стажу позивачу не зараховано періоди здійснення трудової діяльності згідно із записами трудової книжки, оскільки на титульному аркуші не зазначено дату народження позивача. Позивач не погоджується з таким рішенням органів пенсійного фонду, вважає, що досягла необхідного віку і має необхідний стаж для призначення пенсії за віком, тому звернулася з цим позовом до суду за захистом своїх прав.
Справі за цим позовом присвоєно №160/93/26 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі; призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
Від відповідача надійшов відзив на позов, у якому він указує, що позовні вимоги не визнає. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу. Щодо страхового стажу, зазначеного в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 01.01.1990, цей стаж не був зарахований до страхового стажу позивача у зв`язку з невідповідністю прізвища позивача паспортним даним, не наданням позивачем документів про зміну прізвища, а також наявністю розбіжностей у записах трудової книжки та уточнюючої довідки. Також відповідач указує на відсутність з 01.01.2004 у Реєстрі застрахованих осіб відомостей про позивача щодо сплати страхових внесків та нарахування заробітної плати. У зв`язку з цим через відсутність у позивача необхідного страхового стажу відповідачем було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком. Відповідач вважає свої дії правомірними, тому просить суд у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою суду витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача.
Витребувані судом документи були надані відповідачем разом з відзивом на позов.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
УСТАНОВИВ:
16.09.2025 ОСОБА_1 (позивач) звернулася до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (відповідач) від 23.09.2025 №046850019172 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії.
У рішенні, серед іншого, зазначено таке.
Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в ході розгляду заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), яка 16.09.2025 звернулася із заявою про призначення пенсії за віком,
Встановлено:
Згідно із наданими документами страховий стаж становить 9 років 1 місяць 11 днів.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 від 01.01.1990, оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня дата народження.
З огляду на зазначене, керуючись ст. 45 Закону №1058, п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 з наступними змінами,
Вирішено:
У призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відмовити, у зв`язку з недостатньою кількістю страхового стажу. 
Позивач не погоджується з таким рішенням органів пенсійного фонду, вважає його протиправним, тому і звернулась з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року (ч. 1 ст. 26).
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року (ч. 2 ст. 26).
Як видно з паспорта ОСОБА_1 , позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, 60-ти років позивач досягла у 2024 році, тому для призначення пенсії за віком позивач повинна мати 31 рік страхового стажу.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-ІV).
Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Так, трудова книжка ОСОБА_1 , серія НОМЕР_2 , з-поміж іншого, містить такі записи про періоди роботи позивача (мовою трудової книжки):
Синельниківський міський центр зайнятості
21.01.2003 Розпочато виплату допомоги по безробіттю згідно ст. 22, 23 Закону України «Про зайнятість населення». Наказ №199 від 23.10.02.
Закінчено виплату допомоги по безробіттю відповідно ст. 31 п. 1 пп. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Наказ №03113 від 12.11.2003.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Нива»
01.06.2004 Принята в ООО «Нива» временно на работу овощеводом в полеводческую бригаду. 
27.12.2004 Уволена с ООО «Нива» по соглашению сторон, согласно ст. 36 КЗоТ Украины.
Синельниківський міський центр зайнятості
05.01.2005 Розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст. 22 п. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
30.06.2005 Припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Криворізьке ремонтно-будівельне управління 
01.07.2005 Прийнята на роботу на дільницю в м. Запоріжжя з 01.07. по 01.10.05 р. підсобним робочим.
30.09.2005 Звільнено у зв`язку із закінченням строку договору п. 2 ст. 36 КЗпП України.
01.11.2005 Прийнята на роботу на дільницю в м. Запоріжжя підсобним робітником по строковому трудовому договору.
31.10.2006 Звільнено у зв`язку із закінченням строку трудового договору п. 2 ст. 36 КЗпП України. 
Синельниківський міський центр зайнятості 
17.01.2007 Розпочато виплату допомоги по безробіттю.
10.12.2007 Припинено виплату допомоги по безробіттю.
Криворізьке ремонтно-будівельне управління 
02.06.2008 Прийнята на роботу по строковому трудовому договору на 6 місяців сторожем на дільницю у м. Дніпропетровськ.
31.12.2008 Звільнена у зв`язку із закінченням терміну строкового трудового договору.
02.01.2009 Прийнята на роботу сторожем на дільницю у м. Дніпропетровськ.
16.02.2009 Звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.
22.06.2009 Розпочато виплату допомоги по безробіттю.
12.03.2010 Припинено виплату допомоги по безробіттю.
Синельниківська центральна міська лікарня Синельниківської міської ради
01.02.2024 Прийнято на посаду молодшої медичної сестри приймально-діагностичного відділення.
Також у трудовій книжці в графі «Трудовое участие в общественном хозяйстве» наявні такі записи:
1990: принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве - 250, выполнение годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве - 264.
1991: принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве - 250, выполнение годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве - 250.
1992: принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве - 250, выполнение годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве - 298.
1993: принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве - 250, выполнение годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве - 295.
1994: принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве - 54, выполнение годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве - 70.
1995: принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве - 206, выполнение годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве - 212.
1996: принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве - 250, выполнение годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве - 265.
1997: принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве - 250, выполнение годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве - 290.
1998: принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве - 250, выполнение годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве - 285.
1999: принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве - 236, выполнение годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве - 237.
2000: принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве - 95, выполнение годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве - 102.
Таким чином, записами в трудовій книжці позивача підтверджується робота позивача у вищевказані періоди.
До матеріалів справи надано архівну довідку Виконавчого комітету Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області №К-45 від 27.08.2025, згідно з якою ОСОБА_1 працювала в колгоспі ім. газети «Правда» та КСП «Південне» Варварівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області: 1990 – телятниця; 1991 – доярка; 1992 – кухарка; 1993 – кухарка; 1994 – різні по 1.05 1995 – різні; 1997 – різноробоча; 1998 – різноробоча; 1999 – р/р; 2000 – р/р; 2000 – р/р. 
Поряд з цим, в оскаржуваному рішенні органів пенсійного фонду зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 від 01.01.1990, оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня дата народження.
Суд зазначає, що на час заповнення трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (Інструкція №162).
Згідно з п 1.4. Інструкції № 162, питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників і службовців» та цією Інструкцією. 
Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу; прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань, заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і уставами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції і про виплачені у зв`язку із цим винагороди. 
Як передбачено п. 5 Постанови №656, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства, установи, організації у присутності працівника. Відомості про працівника засвідчуються підписом спеціально уповноваженої особи та печаткою. 
В свою чергу, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести негативні наслідки за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову в зарахуванні певного періоду до страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.
Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.
Також суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 (адміністративне провадження №К/9901/18274/18) зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення повноти та чіткості даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Отже, періоди роботи позивача, зазначені у її трудовій книжці серії НОМЕР_2 мають бути зараховані до її страхового стажу.
При цьому із наявного в матеріалах справи розрахунку стажу позивача (Форма РС-право) вбачається, що до страхового стажу позивача відповідачем зараховано періоди: 01.01.1999 – 03.06.2000, 01.07.2000 – 18.07.2000, 01.08.2000 – 31.10.2000, 01.06.2004 – 27.12.2004, 01.07.2005 – 30.09.2005, 01.11.2005 – 31.10.2006, 03.06.2008 – 16.02.2009, 01.01.2010 – 11.03.2010, 14.03.2019 – 30.04.2019, 01.07.2019 – 31.07.2019, 23.10.2019 – 30.11.2019, 28.12.2019 – 30.11.2020, 01.02.2024 – 31.08.2025. 
Тому зарахуванню до страхового стажу позивача підлягають незараховані періоди її роботи, а саме: з 01.01.1990 по 02.04.1994, з 30.03.1995 по 31.12.1998, з 05.06.2000 по 30.06.2000, з 19.07.2000 по 31.07.2000, з 01.11.2000 по 29.03.2001, з 21.01.2003 по 17.10.2003, з 05.01.2005 по 30.06.2005, з 17.01.2007 по 10.12.2007, з 22.06.2009 по 31.12.2009, 12.03.2009.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що оскаржуване у цій справі рішення прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому це рішення є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.
Що стосується позовних вимог про зарахування до страхового стажу періодів роботи з 26.07.1983 по 01.09.1988 та з 02.09.1988 по 31.12.1989, суд зазначає таке.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Зі змісту наведеної норми видно, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
При вирішенні спору суд зобов`язаний надати оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також суд зобов`язаний визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Відповідний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 15.05.2024 у справі №160/14647/22.
Суд зазначає, що як вбачається із оскаржуваного рішення відповідача, ці вимоги не були предметом розгляду органами пенсійного фонду.
Таким чином, указані вимоги є передчасними, тому суд відмовляє в їх задоволенні.
Водночас, призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.
Згідно з пп. 3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.
Таким чином, органи Пенсійного фонду України, відповідно до покладених на них завдань, зокрема, призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.
Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.
Також суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди її роботи з 01.01.1990 по 02.04.1994, з 30.03.1995 по 31.12.1998, з 05.06.2000 по 30.06.2000, з 19.07.2000 по 31.07.2000, з 01.11.2000 по 29.03.2001, з 21.01.2003 по 17.10.2003, з 05.01.2005 по 30.06.2005, з 17.01.2007 по 10.12.2007, з 22.06.2009 по 31.12.2009, 12.03.2009.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, позовна заява у цій справі підлягає задоволенню частково.
Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1221,20 грн.
З огляду на положення ст. 139 КАС України, часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 807,47 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ 20551088) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №046850019172 від 23.09.2025 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 01.01.1990 по 02.04.1994, з 30.03.1995 по 31.12.1998, з 05.06.2000 по 30.06.2000, з 19.07.2000 по 31.07.2000, з 01.11.2000 по 29.03.2001, з 21.01.2003 по 17.10.2003, з 05.01.2005 по 30.06.2005, з 17.01.2007 по 10.12.2007, з 22.06.2009 по 31.12.2009, 12.03.2009.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.
В іншій частині позовних вимог у їх задоволенні відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ 20551088) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 807 (вісімсот сім) грн 47 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ 20551088).

Суддя Н.В. Кучугурна