Справа № 755/9438/25
Провадження №2/157/90/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року | місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області
в складі головуючого – судді Гамули Б.С.,
з участю секретаря судового засідання Плакоша Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
Позов мотивовано тим, що 11 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі – первісний кредитор, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 (далі – відповідач або позичальник) було укладено договір позики №74798342 (далі – договір позики). Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п. 5.1. п. 5 договору позики). А також погодився, що до момент підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі – правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (п.п. 5.3. п. 5 договору позики).
14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) укладено договір факторингу №14/06/21 (далі – договір факторингу), відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №11 від 27.10.2023 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (витяг із реєстру боржників №11 додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15 252 грн 60 к., з яких: 10 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 5252 грн 60 к. – сума заборгованості за відсотками; 0 грн – сума заборгованості за пенею.
Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №74798342 в розмірі 15 252 грн 60 к., з яких: 10 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 5252 грн 60 к. – сума заборгованості за відсотками.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором позики №74798342 у розмірі 15 252 грн 60 к., а також понесені судові витрати.
У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Токовенко О.В. зазначив, що ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, відповідач вважає заявлені позовні вимоги безпідставними, надуманими та не підтвердженими належними і допустимими доказами у розумінні статей 76-78 ЦПК України. Доводи позивача ґрунтуються виключно на формальних посиланнях на окремі положення договору та Цивільного кодексу України, проте залишають поза увагою істотні обставини справи, а саме: пропуск строку виконання основного зобов`язання та сплив строку позовної давності, що відповідно до статей 256, 257, 261, 267 ЦК України є самостійною та достатньою правовою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 11 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики на наступних умовах. За цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківські картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до пункту 2.1. договору позики, сума позики складає 10 000 грн. Відповідно до пункту 2.2. договору позики, строк позики складає 24 дні.
Позивачем не подано до суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував вчинення відповідачем будь-яких дій, що свідчили б про визнання нею існування заборгованості чи іншого обов`язку перед позивачем, що суперечить вимогам статей 76, 77 та 78 Цивільного процесуального кодексу України, якими визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, що встановлюють наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують вимоги чи заперечення сторін; належними є докази, які стосуються предмета доказування, а допустимими – ті, що отримані у спосіб, передбачений законом.
З матеріалів справи вбачається, що строк виконання зобов`язання починається з 05.02.2022 (11.01.2022 + 24 дні). Тобто строк позовної давності щодо захисту порушеного права з урахуванням положень статті 262 Цивільного кодексу України, сплив 05.02.2025. Однак з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 23.05.2025, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Дніпровського районного суду міста Києва (вх. №29623), тобто після спливу трирічного строку позовної давності, встановленого статтею 257 ЦК України.
Поданий позивачем розрахунок заборгованості створює у суду викривлене уявлення про фактичні обставини справи, оскільки поданий ним розрахунок заборгованості здійснено виходячи з дати 27.10.2023, тобто з моменту підписання акту приймання-передачі між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Однак такий акт є лише документом, що підтверджує передачу права вимоги від одного кредитора до іншого, і жодним чином не може свідчити про момент отримання відповідачем грошових коштів. Фактично отримання позики відбулося 11.01.2022 на підставі договору позики, яким чітко визначено строк виконання зобов`язання – 24 календарні дні, тобто до 04.02.2022 року включно. Таким чином, момент виникнення та строк виконання зобов`язання встановлені умовами договору, а не подальшими діями кредитора щодо відступлення права вимоги іншій особі. Позивач, ігноруючи ці істотні обставини, фактично підмінює предмет правовідносин, створюючи штучну підставу для збільшення строку заявлених вимог. Така поведінка є неприпустимою відповідно до ст. 13, 81, 89 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок добросовісно користуватися процесуальними правами та доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Попередньо відповідач понесла судові витрати у розмірі 20 000 грн на правову допомогу, що буде доводитися під час судового розгляду та заявляє, що розмір витрат, які відповідачка сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, а саме докази (договори, рахунки тощо), буде подано представником протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
Просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, позовну заяву залишити без задоволення, судові витрати покласти на позивача.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просила справу розглянути за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі.
Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Судом встановлено, що 11 січня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №74798342 (на умовах повернення позики в кінці строку позики). Відповідно до п. 1. договору за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі позику), на погоджений умовами договору строк (надалі – строк позики), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно з пунктами 2.1-2.3 договору сума позики – 10 000 грн, строк позики (строк договору) – 24 дні, процентна ставка (базова)/день – 1,99 фіксована.
Згідно з пунктами 5.1-5.3 договору позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license з офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (TM «MYCREDIT»), в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою «OH MY FREEDOM (перша позика 0,01%)» для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ТМ «MYCREDIT»). Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documentslicense (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі.
Договір підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором KqKXJQTnJ5. Цим же ідентифікатором підписано додаток №1 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №74798342 від 11.01.2022 таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якої загальна вартість кредиту становить 11 671 грн 60 к, з яких: 10 000 гривень сума кредиту; 1671 грн 60 к. проценти за користування кредитом.
Факт укладення договору позики не заперечує представник відповідача у поданому до суду відзиві. Таким чином, не заперечивши укладення договору позики, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором позики.
Із матеріалів справи вбачається, що 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК» ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ціна продажу) за плату, а останнє відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язані, право на одержання яких належить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (п. 1.1. договору).
Крім цього, 28.07.2021 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, згідно з якою сторони погодили внести зміни до п. 1.3 вказаного договору та викласти його зміни в зазначеній у додаткові угоді редакції.
Крім цього, 27.10.2023 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено додаткову угоду №12 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, згідно з якою сторони узгодили загальну суму прав вимоги, ціну та суму грошових коштів, які фактор сплачує клієнтові у відсотках від основної суми заборгованості згідно з реєстром боржників №11 від 27.10.2023.
Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників №11 від 27.10.2023 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, витягу з реєстру боржників №11 від 27.10.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики №74798342 у сумі 15 252 грн 60 к. Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики №74798342 від 11.01.2022 за період із 27.10.2023 по 31.03.2025, станом на 31.03.2025 заборгованість склала 15 252 грн 60 к., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 10 000 грн; сума заборгованості за відсотками 5252 грн 60 к.
Проте, суд не погоджується з нарахованим розміром заборгованості за вказаним договором позики, а тому такий підлягає перерахунку.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.
На підтвердження продовження строку (пролонгації) користування кредитом позивачем не подано доказів звернення відповідача в електронній формі, із застосуванням одноразового ідентифікатора, через його особистий кабінет шляхом укладення додаткової угоди (додаткового договору), що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації ним такого права.
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Як встановлено судом, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 24 дні.
З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії кредитного договору є безпідставним, тому проценти за користування коштами за договором позики повинні нараховуватися впродовж 24 днів.
За таких обставин, з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню відсотки за вказаним договором протягом 24 денного строку дії договору позики за процентною ставкою 1,99% у розмірі 4776 грн (10 000 грн х 1,99% = 199 грн х 24 дні).
На час розгляду справи боржник свої зобов`язання за вказаним договором позики належним чином не виконала, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.
Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №74798342 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 11.01.2022 становить 14 776 грн, з яких 10 000 грн – основний борг та 4776 грн – відсотки.
Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем витяг із реєстрів боржників до договору факторингу не може вважатися належними доказами наявності такої заборгованості.
Вивчивши доводи заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, суд вважає її безпідставною і такою, що не підлягає до задоволення.
Відповідно до статей 256-258 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За нормами статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
З матеріалів справи вбачається, що трирічний строк у межах якого особа, якій належить право вимоги, може звернутися до суду з цим позовом розпочинається 05.02.2022 (наступний день після закінчення строку дії договору позики) та закінчується 05.02.2025.
Проте, відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, яким доповнено розділ згідно із Законом №540-IX від 30.03.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин було відмінено 30.06.2023 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651.
Крім того, відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, яким доповнено розділ згідно із Законом №2120-IX від 15.03.2022 та виключено на підставі Закону №4434-IX від 14.05.2025, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Цивільного кодексу України перебіг строку позовної давності був зупинений 02 квітня 2020 року, а відновлений 04 вересня 2025 року. Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 23 травня 2025 року. Таким чином, перебіг трирічного строку звернення до суду з цим позовом не закінчився.
З наведеного вбачається, що строк позовної давності для вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики не закінчився, а тому підстав для застосування наслідків спливу цього строку немає.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та про стягнення з ОСОБА_1 у користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за договором позики №74798342 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 11.01.2022 у розмірі 14 776 грн, з яких 10 000 грн – основний борг та 4776 грн – відсотки за користування кредитом.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд, задовольняючи позов частково, покладає судові витрати, які складаються із судового збору, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволено на 96,88% (14 776 грн х 100% : 15 252 грн 60 к.), із відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2933 грн 53 к. (3028 грн х 96,88%).
Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 205, 207, 509, 526, 527, 530, 536, 626, 628, 638, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №74798342 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 11 січня 2022 року у розмірі 14 776 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят шість) гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2933 (дві тисячі дев`ятсот тридцять три) гривні 53 копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», вулиця Лісова, 2, м. Бровари, Броварський район, Київська область, 07400, код в ЄДРПОУ 35625014; відповідач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 

Головуючий | | Б.С. Гамула