ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/27270/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року в адміністративній справі №160/27270/25 (головуючий суддя - Озерянська С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В: 

Позивач 23.09.2025 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)», в якому просив:
- просить визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату в день звільнення (31.08.2025) додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000,00 грн за місяць, за період з 24.02.2022 по 31.05.2022; 
- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 24.02.2022 по 31.05.2022 в розмірі 30000 грн. на місяць, з урахуванням раніше фактично виплачених сум.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 за період з 11.03.2022 року до 31.05.2022 року з розрахунку 30000 грн. на місяць.
Зобов`язано Державну установу «Криворізька установа виконання покарань (№3)» здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 за період з 11.03.2022 року по 31.05.2022 року, із розрахунку 30000 грн. на місяць, з врахуванням фактично виплачених сум.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що позивачу додаткова винагорода в розмірі 30000 грн. виплачена відповідно до норм чинного законодавства.
У період з 01.04.2026 року по 17.04.2026 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала на лікарняному. У період з 28.05.2026 рорку по 16.06.2026 року суддя-доповідач перебувала у відпустці.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 в період з 25.02.2002 року по 31.08.2025 року проходив службу у ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3)».
Наказом Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» від 20.08.2025 року № 313/ОС-25 «Про особовий склад», з 31.08.2025 року позивача звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби (за власним бажанням).
З метою отримання додаткової винагороди відповідно до вимог пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», 26.08.2025 року позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою.
Відповідним листом від 19.09.2025 року надано розрахунок додаткової винагороди відповідно до Постанови від 28.02.2022 року №168 за період з 11.03.2022 року по 31.05.2022 року, а саме: загальна сума нарахованої додаткової винагороди з березня по травень 2022 року склала 28900,72 грн., а виплачена після відрахування податків та зборів склала 24124,74 грн..
Позивач, вважаючи, що з ним не проведено повного розрахунку при звільненні та не виплачено в повному обсязі додаткову винагороду в розмірі за період з 24.02.2022 по 31.05.2022 року, оскаржив бездіяльність відповідача до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Правовий та соціальний захист персоналу державної кримінально-виконавчої служби України регулюється Законом України «Про Державну кримінально виконавчу службу України» від 23.06.2005 року №2713- IV (далі по тексту - Закон №2713).
Відповідно до частини другої статті 23 Закону №2713 умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.
Частиною п`ятою статті 23 Закону №2713 передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 2 і 3 Постанови №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 року №925/5 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.
Грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.
При виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного за повний місяць, на кількість календарних днів цього місяця. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: допомога для оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.
Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі по тексту - Постанова №168), пунктом 1 якої встановлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно - стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Постановою Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2023 року внесені зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, доповнивши абзац перший після слів «та поліцейським» словами, «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка».
Постановою Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 року внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168: в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти беззаперечного висновку, що особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, до яких відноситься позивач, мають право на додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць.
Задовольняючи позовні вимоги за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року, суд першої інстанції встановив, що додаткова винагорода позивачеві виплачувалась, проте не у розмірі 30000 грн. щомісячно, а в розмірі відповідно до фактично відпрацьованого часу, натомість суд дійшов висновку, що позивач повинен отримати щомісячну додаткову виплату в розмірі 30000 грн..
Разом з цим суд апеляційної інстанції зазначає, що Верховний Суд у постанові від 06.04.2023 року у зразковій справі 260/3564/22, залишеною без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023 року, зазначив, що зміст внесених постановою КМУ №793 змін до постанови КМУ №168 в частині визначення розміру додаткової винагороди до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць замість 30000 гривень щомісячно, не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом пропорційність із прив`зкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.
Судом апеляційної інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, та позивачем не спростовується, що виплата додаткової винагороди, яка передбачена Постановою КМУ №168, була нарахована та проведена за період з 11.03.2022 року по 31.05.2022 року, виходячи з розрахунку фактичного часу несення служби (перебування на місці несення служби) у годинах, а саме позивачу згідно відповідних наказів було нараховано додаткову винагороду за період з 11.03.2022 до 31.03.2022 в сумі 6097,80 грн., виходячи з фактичної кількості годин несення служби 153,50 год., з 01.04.2022 до 25.04.2022 в сумі 7531,75 грн., виходячи з фактичної кількості годин несення служби 183,50, з 26.04.2022 року по 30.04.2022 року в сумі 1477,60 грн., виходячи з фактичної кількості годин несення служби 36,00, з 01.05.2022 по 31.05.2022 в сумі 9017,59 грн., виходячи з фактичної кількості годин несення служби 227,00.
Позивачем накази не оскаржуються, а також не доведено належними та допустимими доказами в межах розгляду даної справи, що ним було відпрацьовано повний період з 11.03.2022 року по 31.05.2022 року, що б давало право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень.
Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач не допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 30000 грн., адже за період з 11.03.2022 року по 31.05.2022 року додаткова винагорода нарахована та виплачена позивачу за фактично відпрацьований період згідно з табелем обліку робочого часу та відповідних наказів.
Враховуючи викладені вище обставини в сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при постановлені рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року в адміністративній справі №160/27270/25 задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року в адміністративній справі №160/27270/25 скасувати.
Прийняти нове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко